ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1979/23 Справа № 227/1073/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корнєєва В. В. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 жовтня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю захисника Сакуна В.А., діючого в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови,  04.05.2023 року о 21 годині 39 хвилин в м. Добропілля пр-т Шевченко,13, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Стан сп`яніння водія було встановлено за допомогою алкотест 6810 "Драгер", тест № 625 – 2,59‰ – тест позитивний.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про його обізнаність про дату слухання справи та неправомірно розглянув справу без його участі та без його належного повідомлення про дату, час і місце слухання справи, чим позбавив його права на захист, передбачені ст. 268 КУпАП. Вважає, що обставини події викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки доказів його керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та зупинення автомобіля під його керуванням у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. Його автомобіль знаходився на стоянці біля його місця проживання, де працівниками поліції і було проведено огляд на стан сп`яніння, самого факту керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння встановлено не було. Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, тому не може бути достатнім і допустимим доказом у справі. 
Перевіривши матеріали справи, заслухавши захисника, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП., а саме: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, відповідно до п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка була затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
За змістом п.2.9 «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджуються наступними доказами. 
Протоколом про адміністративне правопорушення від 04.05.2023 року серії ААД № 448888, з якого вбачається, що 04.05.2023 року о 21 годині 39 хвилин в м. Добропілля пр-т Шевченко,13, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан сп`яніння було встановлено зі згоди водія за допомогою алкотесту 6810 "Драгер" у встановленому законом порядку. Тест № 625 – 2,59‰ – тест позитивний, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Відеозаписом до протоколу.
Результатом проведення тесту з використанням Drager Alcotest 6810 – 2,59 ‰ від 04.05.2023 року.
Поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 4), які згідно відеозапису 0000000_00000020180103015257-0010 він особисто диктував працівнику поліції та від підпису яких відмовився.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо безпідставного прийняття судом першої інстанції як доказу протоколу про адміністративне правопорушення, вважаючи його не об`єктивними доказами.
В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, наоснові яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.
Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд не може погодитись з твердженням ОСОБА_1 про те, що розглянувши справу без його участі, суд порушив права особи, передбачені ст. 268 КУпАП.
Як слідує з матеріалів справи, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться 18 травня 2023 року об 10 год. у Добропільському міськрайонному суді.
Про призначення слухання справи на 09 червня 2023 року ОСОБА_1 було повідомлено за його номером телефону, після чого він надав клопотання про відкладення слухання справи та надав довідку про перебування на військовій службі.
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2023 року за клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи відкладено на 25 липня 2023 року, про що ОСОБА_1 повідомлено шляхом направлення копії вказаної ухвали на електронну адресу, зазначену у заяві, шляхом направлення копії ухвали разом з судовою повісткою у паперовому вигляді на адресу проживання, яка повернулася на адресу суду у зв`язку з відсутністю адресата, та передачею телефонограми, яку ОСОБА_1 особисто прийняв.
Тому, у суду першої інстанції були всі законні та обґрунтовані підстави розглянути справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Крім того, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення.
       Апеляційний суд звертає увагу, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП. 
       При цьому, з`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.
       Наведена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 30 січня 2020 року (справа №482/9/17).
Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
На підставі вище зазначеного, апеляційні доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, на переконання апеляційного суду, є безпідставними.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. З врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суддя першої інстанції правильно дійшов висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП).
Колегія суддів наголошує, що відповідно до ст.6 ЄКПЛ кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім цього, слід зазначити, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення є не реабілітуючою підставою і закриття провадження з цих підстав не відповідатиме інтересам самого ОСОБА_1 .
Зперегляду відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в ході спілкування з поліцейськими неодноразово підтвердив факт керування транспортним засобом, шукав у транспортному засобі документи, діставав телефон, пояснював звідки приїхав, телефонував та просив допомоги, підтверджуючи факт вживання алкоголю перед тим, як сісти за кермо, диктуючи працівнику поліції пояснення підтвердив, що рухаючись по вулиці Першотравневій, був зупинений працівниками поліції, тож на момент виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, він був водієм у розумінні ПДР, тож доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.
       Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2023 стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя