Ухвала
 
26 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 522/18290/16-ц
провадження № 61-11545св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,  Тітова М.Ю.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття спадщини, за зустрічним позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про встановлення спадщини відумерлою та виселення
 
за касаційною скаргою адвоката Рязанцевої Олександри Олександрівни як представника ОСОБА_1 на постанову Одеського                    апеляційного суду від 22 червня 2023 року у складі колегії суддів: Князюка О. В., Таварткіладзе О. М., Заїкіна А.П.,
 
                                                            ВСТАНОВИВ:
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 у період                           з 01 березня 2009 року до 21 жовтня 2015 року, та встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається із квартири АДРЕСА_1 .
У 2017 році Одеська міська рада звернулась до суду із зустрічним позовом,            у якому просила визнати спадщину відумерлою оскільки спадкоємців на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 немає, а ОСОБА_1 виселити, як особу, що проживає без достатніх правових підстав. 
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 15 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задовольнив. Встановив факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 01 березня 2009 року                      до 21 жовтня 2015 року. Встановив факт прийняття спадщини, що складається із квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . В задоволенні зустрічного позову Одеської міської ради відмовив.
Апеляційний суд Одеської області рішенням від 18 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнив частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини скасував та в цій частині ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Верховний Суд постановою від 07 листопада 2018 року касаційну скаргу Одеської міської ради задовольнив частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2017 року скасував. Справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 11 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Встановив факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 01 березня 2009 року  до 21 жовтня 2015 року (на час відкриття спадщини). В решті позову відмовив. Зустрічний позов Одеської міської ради залишив без задоволення.
Одеський апеляційний суд постановою від 22 червня 2023 року апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнив. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким              у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив у повному обсязі. Зустрічний позов Одеської міської ради задовольнив. Визнав спадщину після смерті ОСОБА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_1 , відумерлою. Виселив ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 01 серпня 2023 року,                       адвокат Рязанцева О. О. як представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2023 року та залишити             в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції. 
21 вересня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права  у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права                          у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;    3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується                        з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції                 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Такий  випадок  передбачено  у частині  тринадцятій статті 7 ЦПК України,  згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження                       за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання                                не проводиться. 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів. 
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, 252, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття спадщини, за зустрічним позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про встановлення спадщини відумерлою та виселення за касаційною скаргою адвоката Рязанцевої Олександри Олександрівни як представника ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2023 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                Є. В. Коротенко
 
                                                                                                М. Ю. Тітов