СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року                               м. Харків                        Справа № 922/2035/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя  Слободін М.М.
при секретарі Семенові О.Є.  
за участю:
позивача – Гусєва А.В., посвідчення №2725 дійсне до 31.12.2025 року; 
відповідача – адвокат Барбашин С.В., ордер серії АЕ №1204228 від 05.06.2023 року; 
третьої особи –не з`явився; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду   в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon" апеляційну скаргу     представника  Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад,  ЛТД" – адвоката  Барбашина  С.В.  (вх. №2087Х/1-18) 
на рішення    господарського суду Харківської      області від 04.09.2023 року у справі № 922/2035/23,   ухвалене    в приміщенні господарського суду Харківської    області    (суддя Буракова А.М.), повний текст якого складено 14.09.2023 року   
за позовом  	Харківської міської ради, м. Харків     	
до  	Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад,  ЛТД", м. Харків   3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович, м. Харків 	
про  	скасування державних реєстрацій, рішення, реєстрації декларації та зобов`язання приведення нежитлової будівлі у стан, що існував до здійснення реконструкції 	

ВСТАНОВИВ:
        Рішенням   господарського суду Харківської      області від 04.09.2023 року у справі №922/2035/23 позов задоволено повністю; скасовано   державну реєстрацію змін до права власності на нежитлову будівлю літ. "АУ-1" площею 470,2 кв.м. по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові за Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад, ЛТД" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1247734163101, індексний номер рішення 47965988); скасовано  рішення державного реєстратора – приватного нотаріуса ХМНО Клопотова С.Д. про поділ об`єкта нерухомого майна із закриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстраційної справи, (індексний номер рішення 52745297, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1247734163101); скасовано  державну реєстрацію права власності з відкриттям розділу на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-22 площею 247,3 кв.м., антресоль № 28 площею 93,6 кв.м. в літ. "АУ-1" загальною площею 340,9 кв.м. по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові за Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад, ЛТД" (індексний номер рішення 52743855, реєстраційний номер об`єкту; нерухомого майна 2104383963101); скасовано  державну реєстрацію прав власності з відкриттям розділу на нежитлові приміщення 1-го поверху № 23-27 в літ. "АУ-1" загальною площею 129,3 по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові за Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад, ЛТД" (індексний номер рішення 52744324, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2104411263101); скасовано  реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, на об`єкт: "Реконструкція нежитлової будівлі під торгівельну будівлю з кафе; Харківська область, м. Харків, вул. Валентинівська, 21" ХК 083170891765 від 15.05.2017 (замовник ТОВ фірма "Рівлад, ЛТД", код ЄДРПОУ: 22706968); зобов`язано  Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад, ЛТД" (61146, м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 21, код ЄДРПОУ: 22706968) власними силами або за власний рахунок привести нежитлову будівлю літ. "АУ-1" по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові у стан, що існував до здійснення реконструкції, а саме до характеристик раніше існуючих нежитлових приміщень № 1, 2 в нежитловій будівлі літ. "АУ-1" по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові відповідно до технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 17.03.2017 № 80956.
          Представник Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад,  ЛТД" – адвокат Барбашин С.В.  з рішенням  господарського    суду першої інстанції не погодився    та звернувся       до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення   господарського суду Харківської     області від 04.09.2023 року у справі  та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.
          Позивачем не надано доказів, які підтверджують здійснення відповідачем самовільної забудови земельної ділянки, в матеріалах справи відсутні відповідні фотоматеріали, акти, довідки, висновки експертів.
          Місцевий господарський суд невірно застосував до спірних правовідносин  ч. 1 ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, оскільки положення цих статей застосовуються виключно до нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках  які перебувають у приватній власності та не застосовуються до нерухомого майна, розташованого на землях  державної та комунальної власності.
          В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про внесення недостовірних даних до Декларації та не вказано обставин, які б вказували  на неправомірність дій Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта. 
          Посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі №916/1986/19, від 30.03.2021 року у  справі №826/5513/17. 
          Місцевий  господарський суд  порушив норми процесуального права та не залучив до участі у справі співвідповідача – правонаступника Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради. 
          Оскільки   про проведення відповідачем реконструкції нежитлової будівлі під торгівельну будівлю по вул. Валентинівській  позивачу було відомо з 20.02.2017 року, а саме  з дня укладення  договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова №19-17/1, строк  позовної давності у правовідносинах  починає свій відлік саме з 20.02.2017  року, втім з позовом позивач звернувся  у травні 2023 року, тобто, поза межами строку позовної давності.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 року, суддею – доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Слободін М.М.  
Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022        від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указами  Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року,  №58/2023 від 06.02.2023 року,  №254/2023 від 01.05.2023 року,  №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023  року відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16  листопада   2023 року строком на 90 діб.
        Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 “Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану” встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua.  
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2023 року апеляційну скаргу   представника  Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад,  ЛТД" – адвоката  Барбашина  С.В.  на рішення    господарського суду Харківської      області від 04.09.2023 року у справі № 922/2035/23   залишено  без руху; останнього зобов`язано      усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що  при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
18.10.2023 року на адресу суду від апелянта  надійшло клопотання,  з додатками на виконання вимог ухвали суду від 11.10.2023 року,   (вх.№ 12628), яке долучено до матеріалів справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 року відкрито  апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника  Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад,  ЛТД" – адвоката  Барбашина  С.В.    на   рішення      господарського суду Харківської області від 04.09.2023    року у справі; учасникам справи    встановлено  строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України,                з доказами надсилання його апелянту; призначено  справу до розгляду на     "15" листопада 2023 р. об  11:30  год.   у приміщенні Східного  апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання  №132; запропоновано   учасникам справи   свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua та телекомунікаційної мережі “Електронний суд”; реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; запропоновано   учасникам справи   визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду; попереджено, що   неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи; витребувано  з господарського суду Харківської       області матеріали справи №922/2035/23.
01.11.2023 року на адресу суду від Харківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 13351), який долучено  до матеріалів справи, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує на те, що враховуючи, що  відповідачем  нежитлові приміщення 1, 2 загальною площею 169,0 кв.м. реконструйовано зі збільшенням площі забудови земельної ділянки на 301,2 кв.м. без отримання від власника згоди на її забудову, в розумінні ст. 376 ЦК України, реконструйована нежитлова будівля літ. “АУ-1” за вказаною адресою є об`єктом самочинного будівництва; доказами факту здійснення самочинного будівництва та зайняття додаткової земельної ділянки є:  інформаційна довідка з Реєстру, згідно з якою будь-які права на земельну ділянку по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові за фізичними або юридичними особами не оформлені;  матеріали інвентаризаційної справи КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" на нежитлову будівлю літ. "АУ-1" по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові, відповідно до якої вказані технічні показники спірного об`єкта до проведення реконструкції;  Технічний паспорт від 17.03.2017 року,  виготовлений КП “ХМБТІ” на нежитлові приміщення літ. “АУ-1” по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові, відповідно до якого зафіксовані технічні показники та площа забудови земельної ділянки під спірним об`єктом до здійснення реконструкції (площа забудови – 187,8 кв.м.);  Технічний паспорт від 26.02.2019 року, виготовлений ТОВ “АРІЛАІН” на нежитлову будівлю літ. “АУ-1”, загальною площею 470,2 кв.м. по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові, після реконструкції, згідно якого зафіксовані технічні показники та площа забудови земельної ділянки під спірним об`єктом (площа забудови – 427,4 кв.м.);   площа забудови земельної ділянки складала – 187,8 кв.м., а після реконструкції збільшилась до 427,4 кв.м.; ТОВ ФІРМА “РІВАЛД ЛТД” внесла у Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта недостовірні відомості, щодо необхідності отримання містобудівних умов та обмежень, а також речових прав на земельну ділянку, за наслідками чого державним реєстратором були зареєстровані зміни до права власності без правових підстав; відповідальність за повноту та достовірність інформації, наведеної в декларації, несе замовник будівництва (особа, яка подає декларацію).
02.11.2023 року на адресу суду  з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/2035/23 (вх.№ 13458).
09.11.2023 року на адресу суду від представника  Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад,  ЛТД" – адвоката  Барбашина  С.В.  надійшло клопотання (вх.№13728)  про   участь в судовому засіданні  в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon",  яке  долучено до матеріалів справи, в якому   останній       просив надати   можливість участі у   судовому  засіданні, призначеному  на 15.11.2023 року о 11:30 год.    в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцз`язку “EasyCon”.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2023 року задоволено   клопотання представника  Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад,  ЛТД" – адвоката  Барбашина  С.В.; судове засідання у справі,   призначене на   "15" листопада   2023 р.  об  11:30 год.   в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №132, ухвалено   провести  за участю  представника  Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад,  ЛТД" – адвоката  Барбашина  С.В.    в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного   представника; вчинено інші процесуальні дії.
            В судовому засіданні 15.11.2023 року представник відповідача   підтримав  доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив  її задовольнити; представник позивача   в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.            
          Представник  третьої особи  у судове засідання, призначене в приміщенні Східного апеляційного господарського суду    15.11.2023 року   не з`явився, хоча належним чином був повідомлений  про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції; розгляд справи здійснювався судом     за відсутності  третьої особи.  
Ухвалу    суду від 19.10.2023 року     було надіслано засобами поштового зв`язку: ТОВ  фірма "Рівлад,  ЛТД" (№0600229749789),  Харківській міській раді (№0600229749754) – відправлення отримано 26.10.2023 року,  приватному нотаріусу  Харківського міського нотаріального округу Клопотову С.Д. (№0600229749800) – відправлення отримано 26.10.2023 року.
           Процесуальні документи надсилались Харківській міській раді до електронного кабінету в системі "Електронний суд".
05.10.2021 року  офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.
Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.
Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у   постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 року  у справі №906/184/21, від 02.11.2022  року у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 року  у справі №916/1716/20, від 22.12.2022 року у справі №922/40/22, де, зокрема, вказано на те, що   чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.
Таким чином, надсилання судового рішення в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету).
       Також, інформацію про дату, час та місце розгляду  справи було розміщено на   офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду  веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".
Окрім того, відповідно до ч. 2     ст. 2 Закону України “Про доступ до судових рішень”     усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. 
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1      ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Ухвали      суду   апеляційної інстанції   від 19.10.2023 року та від 10.11.2023 року         у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.
          Статтею  12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 
Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
        Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).
При цьому, від учасників справи  впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції   справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.
           Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
          Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини          від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000           у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006           у справі "Красношапка проти України").
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
        Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених           ст.           42 ГПК          України та           беручи до уваги відсутність клопотань            від учасників справи             щодо відкладення розгляду апеляційної скарги            у зв`язку з заходами,  встановленими особливим режимом роботи  суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні. 
          Розглянувши матеріали справи,        заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським           судом першої інстанції           неоспорених обставин справи,          колегія суддів встановила наступне.
У відповідності до листа КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради" від 26.02.2019 року  № 1054966, згідно матеріалів інвентаризаційної справи реєстрацію права власності на нежитлові приміщення № 1, 2 в літ. “Б-1” загальною площею 169,0 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 21 станом на 31.12.2012 року  проведено КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради" на праві колективної власності за ТОВ "Продсервіс", на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2001  року,  посвідченого ПН ХМНО Коляда Т.Г., рішення № 2-2364; акту прийому-передачі від 11.09.2001 року.
Згідно довідки КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" № 109010 від 16.03.2017 року,  нежитлові приміщення № 1, 2 в літ. “Б-1” змінено на нежитлові приміщення № 1, 2 в літ. “АУ-1” у зв`язку із уточненням при поточній інвентаризації від 17.03.2017 року, з метою запобігання подвоєння літер, оскільки нежитлова будівля літ. “Б-1” загальною площею 169,0 кв.м. зареєстрована за фізичною особою.
Назву вул. Блюхера змінено на вул. Валентинівська, згідно рішення 1 сесії 7 скликання Харківської міської ради від 20.11.2015  року № 12/15.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі – Реєстр) станом на 10.05.2017 року по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові вперше із відкриттям розділу зареєстровано право власності на нежитлові приміщення № 1, 2 загальною площею 169,0 кв.м. в літ. “АУ-1” за ТОВ “Продсервіс” (індексний номер рішення 35188035, реєстраційних номер об`єкту нерухомого майна 1247734163101).
Підставою для державної реєстрації права власності, приватним нотаріусом ХМНО Мараєвою Я.В. визначено договір купівлі-продажу № 2-2364, виданий 11.09.2001 року.
Відповідно до відомостей з Реєстру ТОВ “Продсервіс” відчужило нежитлові приміщення № 1, 2 загальною площею 169,0 кв.м. в літ. “АУ-1” по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові ТОВ ФІРМА “РІВАЛД, ЛТД”, уклавши договір купівлі-продажу № 611 від 29.03.2019 року. 
Згідно договору купівлі-продажу № 611 від 29.03.2019 року предметом   договору були нежитлові приміщення № 1, 2 загальною площею 169,0 кв.м. в літ. “АУ-1” по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові.
В подальшому,  ТОВ ФІРМА “РІВЛАД, ЛТД” здійснило реконструкцію вказаних нежитлових приміщень за наслідком якої до Реєстру внесені наступні зміни:
1. 26.07.2019 року  – зареєстровані зміни: нежитлові приміщення № 1, 2 загальною площею 169,0 кв.м. в літ. “АУ-1” змінено на нежитлову будівлю літ. “АУ-1” площею 470,2 кв.м. Загальна площа 169,0 кв.м. змінено на загальну площу 470,2 кв.м. Реєстраційну дію проведено державним реєстратором Прокопенко О.О. (індексний номер рішення 47965988, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1247734163101).
Підставою державної реєстрації Прокопенко О.О. визначено Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ХК 143171351207 від 15.05.2017 року.
Відповідно до відомостей Декларації ХК 143171351207 від 15.05.2017 року  на об`єкті: “Реконструкція нежитлової будівлі під торгівельну будівлю з кафе; Харківська обл., м. Харків, вул. Валентинівська, 21” зазначено зокрема:
- замовник: Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА “РІВЛАД ЛТД”; Харківська обл., м. Харків, вул. Валентинівська, 21;
- земельна ділянка – п. 13 Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, замовник вказав: “реконструкція та ін. без зміни розмірів”;
- загальна площа будівлі – 470 кв.м.; кількість поверхів 0.
Позивач  посилається на те, що Харківська міська рада, як власник земельної ділянки по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові будь-яких рішень щодо надання дозволу на забудову цієї ділянки не надавала; враховуючи те, що ТОВ ФІРМОЮ “РІВАЛД ЛТД” нежитлові приміщення 1, 2 загальною площею 169,0 кв.м. реконструйовано зі збільшенням площі забудови земельної ділянки на 301,2 кв.м. без отримання від власника згоди на її забудову, в розумінні ст. 376 ЦК  України, реконструйована нежитлова будівля літ. “АУ-1” за вказаною адресою є об`єктом самочинного будівництва; саме цю реєстраційну дію Харківська міська рада вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, тому подальші дії з поділу цього нерухомого майна також є незаконними.
2. 14.06.2020  року  - до Реєстру знову зареєстровані зміни, а саме здійснено поділ об`єкта нерухомого майна.
Реєстраційну дію проведено державним реєстратором, приватним нотаріусом ХМНО Клопотовим С.Д. (індексний номер рішення 52745297, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1247734163101).
Підставою для державної реєстрації визначено висновок щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна № 12354 від 15.06.2020 року, виданий ТОВ “Лемінгтон”.
За наслідком поділу нежитлової будівлі літ. “АУ-1” загальною площею 470 кв.м. по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові утворилися:   нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-22 площею 247,3 кв.м., антресоль № 28 площею 93,6 кв.м. в літ. “АУ-1”, загальною площею 340,9 кв.м.;  нежитлові приміщення 1-го поверху № 23-27 в літ. “АУ-1” - загальною площею 129,9 кв.м.
Надалі  до Реєстру знову були внесені реєстраційні зміни.
1) 17.06.2020 року – державним реєстратором – приватним нотаріусом ХМНО Клопотовим С.Д. прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності (з відкриттям розділу та присвоєнням реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна 2104383963101; індексний номер рішення 52743855) з відкриттям нового розділу об`єкту нерухомого майна, на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-22 загальною площею 247,3 кв.м., антресоль № 28 площею 93,6 кв.м. в літ. “АУ-1”, загальною площею 340,9 кв.м. по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові за ТОВ ФІРМА “РАВАЛД ЛТД”.
Підставою для державної реєстрації, державним реєстратором – приватним нотаріусом ХМНО Клопотовим С.Д. визначено висновок щодо технічної можливості об`єкту нерухомого майна № 12345, виданого ТОВ “ЛІМІНГТОН”, договір купівлі-продажу № 611 від 29.03.2019 року; Технічний паспорт № 12345, виданий 12.06.2020 ТОВ “ЛІМІНГТОН”.
2) 17.06.2020 року – державним реєстратором – приватним нотаріусом ХМНО Клопотовим С.Д. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу та присвоєнням реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна 2104411263101; індексний номер рішення 52744324) з відкриттям нового розділу об`єкта нерухомого майна на нежитлові приміщення 1-го поверху № 23-27 в літ. “АУ-1” загальною площею 129,3  по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові за ТОВ ФІРМА “РІВАЛД ЛТД”.
Підставою державної реєстрації державним реєстратором – приватним нотаріусом ХМНО Клопотовим С.Д. визначено технічний паспорт № 12345 від 12.06.2020 року, виданий ТОВ “ЛІМІНГТОН”; договір купівлі-продажу № 611 від 29.03.2019 року; Висновок щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна № 12345, виданий 15.06.2020 року  ТОВ “ЛІМІНГТОН”.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської   області, в якому останній просив   скасувати державну реєстрацію змін до права власності на нежитлову будівлю літ. "АУ-1" площею 470,2 кв.м. по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові за ТОВ фірма "Рівлад, ЛТД", м. Харків (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1247734163101, індексний номер рішення 47965988);   скасувати рішення державного реєстратора – приватного нотаріуса ХМНО Клопотова С.Д. про поділ об`єкта нерухомого майна із закриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстраційної справи, (індексний номер рішення 52745297, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1247734163101);  скасувати державну реєстрацію права власності з відкриттям розділу на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-22 площею 247,3 кв.м., антресоль № 28 площею 93,6  в літ. "АУ-1" загальною площею 340,9 кв.м. по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові за ТОВ фірма "Рівлад, ЛТД", (індексний номер рішення 52743855, реєстраційний номер об`єкту; нерухомого майна 2104383963101);  скасувати державну реєстрацію прав власності з відкриттям розділу на нежитлові приміщення 1-го поверху № 23-27 в літ. "АУ-1" загальною площею 129,3 кв.м. по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові за ТОВ фірма "Рівлад, ЛТД", (індексний номер рішення 52744324, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2104411263101);  скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, на об`єкт: "Реконструкція нежитлової будівлі під торгівельну будівлю з кафе; Харківська область, м. Харків, вул. Валентинівська, 21" ХК 083170891765 від 15.05.2017 (замовник ТОВ фірма "Рівлад, ЛТД", код ЄДРПОУ: 22706968); зобов`язати ТОВ фірма "Рівлад, ЛТД" (код ЄДРПОУ: 22706968) власними силами або за власний рахунок привести нежитлову будівлю літ. "АУ-1" по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові у стан, що існував до здійснення реконструкції, а саме до характеристик раніше існуючих нежитлових приміщень № 1, 2 в нежитловій будівлі літ. "АУ-1" по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові відповідно до технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 17.03.2017 року  № 80956.
04.09.2023 року господарським судом Харківської   області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.
Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість       рішення   господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної     скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна    скарга не підлягає     до          задоволення з огляду на таке.
Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.
З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
У рішеннях          Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі         Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Статтею 15 ЦК  України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частина 1 ст. 16 ЦК України  встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.  83 ЗК  України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Земельна ділянка під спірним об`єктом не перебуває ані у державній, ані у приватній власності, в силу чого є комунальною.
Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За приписами  ч.ч. 1, 2 ст. 152 ЗК  України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
За змістом ч. 1 ст. 120 ЗК  України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Аналогічні положення законодавства містяться, також у ст. 377 ЦК  України.
Таким чином, за наслідком набуття права власності на об`єкт будівництва, до набувача незалежно від волі власника такої ділянки переходить право на відповідну її частину. Протиправне набуття прав на нерухоме майно породжує протиправне набуття прав на землю, яку воно займає. 
Отже, вказане  свідчить про порушення прав та законних інтересів Харківської міської ради як власника земельної ділянки під спірним об`єктом.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України та обтяжень таких прав регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року  № 1127 (далі – Порядок № 1127, у редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин).
У випадках, передбачених законодавством України, встановлено необхідність проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Саме з проведенням такої державної реєстрації пов`язується момент виникнення права власності на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, держава гарантує належне забезпечення захисту права власності на нерухоме майно, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно зі ст. 328 ЦК  України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом  ч. 1, 2 ст. 5 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених ст. 31 цього Закону.
За загальним правилом, визначеним ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Порядок проектування та будівництва об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 26 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”.
Порядок прийняття об`єктів будівництва до експлуатації визначений положеннями  ст. 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”.
Об`єкт будівництва приймається до експлуатації після завершення будівельних робіт.
Таким чином, об`єкт підлягає прийняттю до експлуатації після завершення робіт з його зведення або реконструкції, у тому числі коли змінюються його геометричні розміри.
Частиною 2 ст. 18 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”  визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме Порядком № 1127.
У частині обов`язку реєстрації права власності виключно на ті об`єкти будівництва, які прийняті до експлуатації (за винятком випадків, визначених ст. 31 Закону) Порядок № 1127 також відповідає вимогам Закону.
Отже, відповідно до п. 40 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” та цим Порядком.
При цьому, в силу ч. 1 ст. 27 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:
1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;
2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;
3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;
4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;
5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;
6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;
7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;
8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;
9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;
10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;
11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;
12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;
13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;
13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності;
14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
До визначених пунктом 14 “інших документів” можна віднести декларацію про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат готовності.
Так, згідно п. 13 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року  № 461 (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для оформлення права власності на нього.
Таким чином, вказані  документи законодавець відносить до правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначених у п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону.
Згідно п. 45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року  № 1127 (в редакції від 23.07.2019 року) для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються:1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалась у результаті спільної діяльності).
У разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав.
Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.
У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.
Таким чином, враховуючи той факт, що спірні будівлі є об`єктами самочинного будівництва, подальші дії щодо державної реєстрації є такими, що суперечать нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню.
          А отже, аргументи апелянта на те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують здійснення відповідачем самовільної забудови земельної ділянки, в матеріалах справи відсутні відповідні фотоматеріали, акти, довідки, висновки експертів не приймаються.
Так, доказами, на підтвердження  факту здійснення самочинного будівництва та зайняття додаткової земельної ділянки за матеріалами справи  є:  інформаційна довідка з Реєстру, згідно з якою будь-які права на земельну ділянку по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові за фізичними або юридичними особами не оформлені;  матеріали інвентаризаційної справи КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" на нежитлову будівлю літ. "АУ-1" по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові, відповідно до якої вказані технічні показники спірного об`єкта до проведення реконструкції;  Технічний паспорт від 17.03.2017 року,   виготовлений КП “ХМБТІ” на нежитлові приміщення літ. “АУ-1” по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові, відповідно до якого зафіксовані технічні показники та площа забудови земельної ділянки під спірним об`єктом до здійснення реконструкції (площа забудови – 187,8 кв.м.);  Технічний паспорт від 26.02.2019 року, виготовлений ТОВ “АРІЛАІН” на нежитлову будівлю літ. “АУ-1”, загальною площею 470,2 кв.м. по вул. Валентинівській, 21 у м. Харкові, після реконструкції, згідно якого зафіксовані технічні показники та площа забудови земельної ділянки під спірним об`єктом (площа забудови – 427,4 кв.м.) і вказано, що  площа забудови земельної ділянки складала – 187,8 кв.м., а після реконструкції збільшилась до 427,4 кв.м.; недостовірні відомості, які внесла  ТОВ ФІРМА “РІВАЛД ЛТД” у Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, щодо необхідності отримання містобудівних умов та обмежень, а також речових прав на земельну ділянку, за наслідками чого державним реєстратором були зареєстровані зміни до права власності без правових підстав. 
           Також, не приймаються аргументи апелянта на те,  що в  матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про внесення недостовірних даних до Декларації та не вказано обставин, які б вказували  на неправомірність дій Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта.  
Так, згідно  відомостей, які містяться у вказаній декларації, а саме  у п. 13 інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, реконструкція відбулася без зміни розмірів. 
Втім,   вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки  відповідно до Інформації з Реєстру, загальна площа спірної будівлі була збільшена з 169 кв.м. до 470,2 кв.м., при цьому поверховість об`єкту не змінилась та будівля після реконструкції залишилась одноповерховою, тобто була зайнята додаткова земельна ділянка під прибудовою, оскільки збільшити площу будівлі без зайняття додаткової ділянки фізично неможливо.
А отже, враховуючи той факт, що замовник – ТОВ ФІРМА “РІВАЛД ЛТД” внесла у декларацію про готовність до експлуатації об`єкта недостовірні відомості, то така декларація підлягає скасуванню.
Реєстрація дозвільних документів проводиться за декларативним принципом. Перевірка відомостей внесених до декларації зводилась лише до перевірки повноти даних.
Відповідно до ч. 10 ст. 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” (в редакції на момент подання спірної декларації) замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.
При здійсненні реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації повноваження органу державного архітектурно-будівельного контролю спрямовані на перевірку повноти даних, зазначених у таких деклараціях. Відповідальність за повноту та достовірність даних зазначених у вказаних деклараціях несе сам замовник.
Господарський суд першої інстанції обгрунтовано не  прийняв посилання    відповідача на те, що сам факт реєстрації спірної декларації виключає можливість віднесення спірного об`єкта нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення, оскільки після реєстрації права власності на спірний об`єкт у разі наявності всіх визначеним законом підстав вважати об`єкт самочинним будівництвом, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК  України, уповноважений законом орган зобов`язаний звернутися з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта у порядку, встановленому законом.
Також, господарським судом першої інстанції вірно враховано правові висновки, викладені у  у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 року у справі № 826/12543/16  та  постановах  Верховного Суду від 05.06.2019 року  у справі № 815/3172/18, від 30.03.2021 року у справі № 826/5513/17, де, зокрема, вказано на те, що ефективним способом захисту за цих обставин є знесення самочинного будівництва за рішенням суду, у разі якщо компетентним органом буде доведено, що об`єкт має ознаки самочинного будівництва.
Зі змісту наявних в матеріалах справи  заперечень відповідача на відповідь позивача на відзив, наданих господарському суду першої інстанції слідує, що відповідач визнає реконструкцію спірного об`єкта проведеною  зі зміною конфігурації та забудовою земельної ділянки, внесення у декларацію недостовірних відомостей (п. 13 – реконструкція та ін. без зміни розмірів).
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги  підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами,   не спростовані відповідачем та  є   такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
          Аргументи апелянта на те, що  про проведення відповідачем реконструкції нежитлової будівлі під торгівельну будівлю по вул. Валентинівській  позивачу було відомо з 20.02.2017 року, а саме  з дня укладення  договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова №19-17/1, а тому, на думку апелянта  строк  позовної давності у правовідносинах  починає свій відлік саме з 20.02.2017  року, втім з позовом позивач звернувся  у травні 2023 року, тобто, поза межами строку позовної давності, не приймаються, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК  України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За змістом  ст. 257 ЦК  України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК  України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
У правових висновках, викладених у постанові Верховного Суду від 18.08.2020 року у справі № 826/4891/18 зазначено, що за своєю юридичною природою самочинне будівництво - це правопорушення, яке носить триваючий характер.
Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №464/2638/17, від  28.11.2018 року у справі №815/2311/15, від 27.04.2020 року у справі № 640/8057/19.
Знесення об`єктів самочинного будівництва не має строків позовної давності.
За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, строк позовної давності на вимоги про проведення перебудови самочинно збудованого чи такого, що будується, житлового будинку, прибудови до нього, будівлі, споруди чи іншого нерухомого майна, а також про знесення таких об`єктів не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після закінчення чи початку будівництва.
Отже, застосування строків позовної давності неможливо у спорах щодо об`єктів самочинного будівництва.
За таких обставин заява відповідача про застосування строку позовної давності правомірно відхилена місцевим господарським судом. 
          Так само є недоречними аргументи апелянта на те, що місцевий  господарський суд  порушив норми процесуального права, не залучивши  до участі у справу співвідповідача – правонаступника Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, з огляду на наступне. 
Згідно з ч.ч.1,3  ст.48 ГПК України  суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача  виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача.
Отже, право заявляти клопотання про залучення співвідповідача у справі належить виключно позивачу; іншим учасникам справи такого права не надано, крім того, суд не має права залучати до участі у справі співвідповідача з власної ініціативи.
Визначення складу сторін спору, а саме складу відповідачів, підстав позову та вимог  щодо кожного з них, належить до права  саме позивача та є однією зі складових принципу диспозитивності розгляду спору в господарському суді,  а тому відповідач не має права клопотати про зміну складу відповідачів чи залучення інших відповідачів.
          Посилання апелянта  на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі №916/1986/19, де, зокрема, вказано на те, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення, а  відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю та  від 30.03.2021 року у  справі №826/5513/17, де, зокрема, вказано на те, що   ненормативні правові акти суб`єкта владних повноважень, ураховуючи також і наявність делегованих повноважень, є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені таким суб`єктом після їх виконання, не приймаються з огляду на таке.
          Так, позовні вимоги у справі №916/1986/19  обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю  отримало у власність нежитлове приміщення, як внесок у статутний капітал від фізичної особи, який в свою чергу отримав зазначене майно у власність за договором дарування, право власності на зазначене майно якої виникло на підставі наразі скасованого рішення  суду; у справі №826/5513/17 предметом позову є вимоги  про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії та визнання   протиправними дії Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю.
Колегія суддів  враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі №913/567/19 (913/403/20), де, між іншим, вказано на таке.
“Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в ухвалі від 27.03.2020 року  у справі № 910/4450/19 зазначив, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).             Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п.  32 постанови від 27.03.2018  року №910/17999/16; п.  38 постанови від 25.04.2018 року  № 925/3/7, п. 40 постанов від 25.04.2018  року № 910/24257/16). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 року  у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року  у справі № 923/682/16.                       При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Суд звертається до правової позиції, щодо послідовно та неодноразово викладалась Великою Палатою Верховного Суду в питанні визначення подібності правовідносин у судових рішеннях: п.  60 постанови від 23.06.2020 року у справі №             696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19), п.  6.30 постанови від 19.05.2020 року  у справі № 910/719/19, постанова від 16.01.2019 року  у справі №             757/31606/15-ц, постанова від 12.12.2018 року  у справі № 2-3007/11, пункт 5.5 від 19.06.2018 року  у справі №922/2383/16; п. 8.2 постанови від 16.05.2018 року  у справі №             910/5394/15-г.”
      Таким чином, правовідносини у справах,  на які    посилається апелянт  та обставини вказаних справ №916/1986/19 та №826/5513/17   не є подібними до правовідносин у справі  №922/2035/23,  оскільки предмети та підстави позовів у цих справах,  відповідно і встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин,  а також їх правове регулювання є різними, що виключає подібність спірних правовідносин у цих справах. 
        Отже, висновок  місцевого  господарського суду про задоволення позову      відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників          та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” (Рішення Європейського суду з прав людини            від 18.07.2006 року). 
Зокрема, Європейський суд з прав людини                     у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст.            6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.   6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Апелянту   було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній  скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)
Апелянту    була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
          Керуючись ст. ст. 269,         270,  п. 1 ч.1 ст.  275,  ст. 282          Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника  Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Рівлад,  ЛТД" – адвоката  Барбашина  С.В.  залишити без задоволення. 
Рішення   господарського суду Харківської    області від 04.09.2023 року  у справі №922/2035/23   залишити без змін. 
        Постанова набирає законної сили з дня її прийняття   і може бути оскаржена  у касаційному порядку  до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів  з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.          
          Повний текст постанови складено  20.11.2023 року.

Головуюча    суддя                                                                    О.І. Терещенко

Суддя                                                                                           П.В. Тихий  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін