У Х В А Л А
 
26 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 645/390/23
провадження № 61-14738ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., 
Сердюка В .В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та повернення трудової книжки,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь заборгованість із заробітної плати в сумі 38 300,00 грн та повернути трудову книжку.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 30 767,50 грн з урахуванням установлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць.
Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова 
від 05 липня 2023 року поновлено адвокату Плугатирьову В. В. строк на подання заяви та документів, що підтверджують обсяг та вартість правової допомоги. Заяву ОСОБА_2 задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.
Постановою Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року змінено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу професійну допомогу у сумі 4 500,00 грн.
12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року, в якій просила скасувати вищевказані оскаржувані рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Пунктом 2 частини першої статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктами 1, 2 частини четвертої статті 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ та справ, що виникають з трудових відносин.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 1 січня календарного року, в якому подається скарга 
(частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 684,00 грн.
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, 
пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Предметом спору у цій справі є вимоги як немайнового характеру, заявлені щодо витребування трудової книжки, так і майнового характеру, а саме стягнення з відповідача заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 38 300,00 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн).
Крім того, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно
від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;      2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;    4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Отже, згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.
Право на касаційне оскарження рішення Фрунзенського районного суду 
м. Харкова від 05 липня 2023 року та постанови Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що справа становить значний суспільний інтерес для спільноти адвокатів та має для неї виняткове значення, оскільки судом першої інстанції допущені порушення закону, які апеляційний суд не усунув.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених
пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Касаційний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, дійшов висновку, що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Заявник обґрунтовує право на касаційне оскарження судового рішення
підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вказуючи, що вирішення справи Верховним Судом має для неї виняткове значення; справа становить суспільний інтерес.
Вказані доводи касаційної скарги не містять достатніх обґрунтувань для розгляду малозначної справи в касаційному порядку. Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням у цілому не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є. Посилання заявника на те, що вказана справа становить значний суспільний інтерес, є безпідставними. Заявником не наведено логічного обґрунтування таких тверджень і вказане ним не є обставиною, яка впливає на визначення справи як такої, що становить значний суспільний інтерес.
Крім того, посилання заявника на неврахування судами висновків, викладених в постановах Верховного Суду, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, втім не є доводом, який в розумінні підпунктів а)-г) пункту 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження        будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services                       v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain»                    від 19 грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 5 квітня 2018 року).
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником належним чином не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість по виплаті заробітної плати.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                         В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
                                                                                                                      В. В. Сердюк