ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 жовтня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 932/2413/23	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2023 року (суддя Овчиннікова О.С., м. Дніпро, повний текст рішення складно 30.06.2023 року) в справі №932/2413/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:
10.03.2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (далі по тексту – відповідач), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 6095176 від 29.10.2022 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену лейтенантом поліції батальйону 3 роти 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20400 гривень; закрити справу про адміністративне правопорушення.  
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2023 року позовні вимоги задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що інспектором Черевко Н.П. 29.10.2022 року було помічено транспортний засіб ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , як з`ясувалося після зупинки, котрий керуючи ТЗ позбавлений права керування, чим порушив п.2.1(а) ПДР України. Інспектор після зупинки транспортного засобу роз`яснив причину зупинки та попросив пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, але виявилося, що водій позбавлений права керування транспортним засобом відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 15.06.2022 року. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 20400 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та КУпАП. Апелянт зазначав, що відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 або 32-1 Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апелянт вказував, що позивача було зупинено 29.10.2022 року, тобто вже більш ніж 10 днів після винесення рішення, на момент зупинки рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 15.06.2022 року вже набрало законної сили у зв`язку з чим позивач був позбавлений права керування ТЗ. Відомостей, щодо оскарження рішення на момент зупинки позивача 29.10.2022 року не було.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав. 
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що  за змістом п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. З постанови у справі про адміністративне правопорушення, вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за керування автомобілем при позбавленні його такого права в судовому порядку, однак об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, не має. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2022 року накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування ТЗ, але жодних доказів на підтвердження  того, що ОСОБА_1 обізнаний про наявність постанови суду від 15.06.2022 року та про позбавлення його права керування ТЗ, відповідачем не надано на обґрунтування своєї позиції. В оскаржуваній постанові від 29.10.2022 року не зазначено, яким технічним засобом здійснювалася фіксація правопорушення, не зазначено, який пункт правил дорожнього руху України порушив своїми діями ОСОБА_1 , ким або на підставі чого ОСОБА_1 позбавлений права керування ТЗ. Обставини справи свідчать, що станом на час прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення (29.10.2022) відсутні докази щодо обізнаності ОСОБА_1 про ухвалення постанови Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 15.06.2022 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на яку позивачем подано в листопаді 2022 року апеляцію та Дніпровський апеляційний суд 27.12.2022 року скасував зазначену постанову від 15.06.2022 року за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях позивача. Станом на 29.10.2022 року в діях позивача був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 126 КУпАП, як обов`язкової підстави для накладення адміністративного стягнення. Відповідачем на підтвердження факту вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП, не надано до суду жодних доказів: ані відео чи фотофайлів, ані показань свідків тощо.
Матеріалами справи встановлено, що поліцейським батальйону 3 роти 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Черевко Н.П. було складено постанову серії ЕАР № 6095176, відповідно до якої, 29.10.2022 року о 21:06 год. після зупинки транспортного засобу ЗАЗ 110307 номер державної реєстрації НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.   Встановлено, що ОСОБА_1 копію постанови отримав.
Встановлено, що   постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2022 року у справі № 932/2783/22 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП  та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді  штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,  що становить  17000 гривень (сімнадцять тисяч ) з позбавленням  права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.
ОСОБА_1  копію постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2022 року у справі № 932/2783/22  не отримував, не був обізнаний про позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Отримав копію постанови 15.11.2022 роу та не погодився з нею подав апеляційну скаргу на неї, що надійшла до Дніпровського апеляційного суду 15.11.2022 року. Відповідна інформація про це наявна на сайті Судова влада в загальнодоступному форматі.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.12.2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2022 року, апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.06.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Судом зазначено, що оскаржувана постанова винесена 15.06.2022 року за відсутності учасників справи, відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови чи її направлення останньому поштою за місцем його проживання.
Згідно ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Отже, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2022 року про позбавленням ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік не набрала законної сили, була скасована постановою Дніпровського апеляційного суду 27.12.2022 року.
Отже, на момент винесення постанови серії ЕАР № 6095176 від 29.10.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за  ч. 4 ст. 126 КУпАП, рішення суду, яким він позбавляється права керування транспортним засобом не набрало законної сили. Також таке рішення суду не було виконане, адже посвідчення водія на її виконання не було вилучено у ОСОБА_1 .
Пунктом 11 ч. 1  ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»  визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пунктом 2 ч.1  ст.32 Закон України «Про Національну поліцію»  передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Згідно ст.  16 Закону України «Про дорожній рух»  визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, які містять і те, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. 
Відповідно до пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху  України, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в  пункті 2.1.
Відповідно до пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху  України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена. Обов`язок доказування покладається на суб`єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.  
Право органів Національної поліції та працівників Національної поліції під час виконання ними своїх обов`язків, перевіряти наявність посвідчення водія, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити таке посвідчення. У такому контексті, інспектор патрульної поліції, встановивши після зупинки водія, що він позбавлений рішенням суду права керувати транспортним засобом, має упевнитись у набранні рішення суду законної сили, його оскарженні чи ні.
Згідно ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України   в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України   за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що адміністративна справа, стосовно скоєння адміністративного правопорушення позивачем підлягає закриттю за відсутності події адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги, разом як не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень.
Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись статтями 286, 315, 316 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
          Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції -  залишити без задоволення.
          Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2023 року  в справі №932/2413/23 – залишити  без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили  з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова