ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/4376/23                        Головуючий суддя І інстанції Болибок Є. А.
Провадження № 22-ц/818/2178/23                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші скарги та заяви в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2023 року                                                                                         м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Бурлака І.П., Мальованого Ю.М., 
за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 01 вересня 2023 року, постановлену у складі судді Болибока Є.А., по цивільній справі № 619/4376/23, за поданням в.о. начальника Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Бєльського А.Ю. про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
31 серпня 2023 року в.о. начальника Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бєльський А.Ю. звернувся до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Дергачівського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2023 року у задоволення подання відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Ястребова Є.Б. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, та задовольнити подання.
Скарга мотивована тим, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 серпня 2023 року приватним нотаріусом Коробець О.М. зареєстровано права спільної часткової власності за ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 
Вказує, що головним державним виконавцем Шумейко К.В. були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, які направлені боржнику рекомендованим поштовим повідомленням.
Вказує, що боржнику достеменно відомо про всі виконавчі провадження, через своїх представників.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників: виконавчої служби - ОСОБА_3 , стягувача ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Є.Б., розглянула справу за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Відмовляючи у задоволенні подання суд зазначив наступне.
Державними виконавцем на обґрунтування доцільності проникнення до житла не надано доказів, що ним вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення.
       Так, матеріали справи свідчать, що державний виконавець вживав передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на фактичне примусове виконання судового рішення. 
       Натомість, зі змісту вказаного подання в.о. начальника Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Бєльського А.Ю. та доданих до нього матеріалів не вбачається, що такий вичерпав всі можливості виконати судове рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів. Також, матеріали подання не містять доказів про наявність чи відсутність коштів на банківських рахунках боржника, про наявність чи відсутність у боржника на праві власності транспортних засобів, земельних ділянки чи нерухомого майна, тощо.
       Крім того, суд зазначив, що виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду. 
  Суд звернув увагу, що доказів про обізнаність боржника ОСОБА_2 про намір виконавця вчинити виконавчі дії, пов`язані з проникненням до житла в певну дату та час, суду не надано. Також не надано доказів, що боржник отримував повідомлення про відкриття виконавчих проваджень та був повідомлений належним чином про наявність даних проваджень щодо нього.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у державного виконавця Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувають виконавчі провадження: № 58286368 з виконання виконавчого листа №619/3759/17 від 04 січня 2019 року Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі 627 318 грн; № 72044434 з виконання виконавчого листа № 619/2876/20 від 02 червня 2023 року Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 правничої допомоги у розмірі 3000 грн; № 72044690 з виконання виконавчого листа № 619/2876/20 від 02 червня 2023 року Дергачівського районного суду Харківської області про витребування від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майна, а саме: автомобіля Volkswagen Transporter, кузов № НОМЕР_1 , 2010 року випуску, колір сірий, номерні знаки НОМЕР_2 ; автомобіль ГАЗ-3309, шасі № НОМЕР_3 , колір білий, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , номерні знаки НОМЕР_5 ; телевізор плазмовий марки «Sharp» з діагоналлю 48 дюймів; телевізор плазмовий марки «LG» з діагоналлю 38 дюймів; стінку меблеву для вітальні виробництва Румунії; стіл обідній на шість стільців з натурального дерева виробництва Румунії; кухонний гарнітур виробництва України; варильну поверхню виробництва Італії; витяжку кухонну;диван шкіряний та шкіряне крісло виробництва Румунії; спальню для гостей (диван, шафа); кондиціонер виробництва Китай (3 одиниці); пральну машинку марки «Samsung»; душову кабінку виробництва Китай; столик журнальний виробництва Італії; килим бежевий , розміром 2x3 м.; меблі на прихожу; стіл скляний обідній на 4 стільця до нього; №72044252 з виконання виконавчого листа № 619/2780/19 від 07 червня 2023 року Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2239,74 грн; №72044796 з виконання виконавчого листа № 619/2780/19 від 07 червня 2023 року Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 правничої допомоги у розмірі 5000 грн.
16.06.2023 старшим державним виконавцем Шумейко К.В. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 58286368; № 72044434; № 72044690; №72044252; №72044796.
За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповіді ДПС України чи перебуває боржник за вказаним податковим номером на обліку у органах ДПС не надано.
Також не надано відповіді МВС України про зареєстровані на ім`я боржника транспортні засоби.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 344501050 від 29.08.2023 вбачається, що за вказаним параметрами запиту у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.
Відповідно до ч. ч. 1 – 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.
Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.
Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.
Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.
Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.
Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).
Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.
Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.
Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.
Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.
Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/41727/19-ц.
Разом із тим, матеріали справи не містять доказів про те, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту рухомого майна боржника, яке знаходиться в будинку за вказаною адресою.
Будь-які вимоги виконавця, направлені за місцем проживання боржника, вказаним ним у декларації про майно та доходи, або докази повідомлення боржника іншими способами зв`язку (на електронну адресу, за наявними в матеріалах виконавчого провадження номерами телефонів) до подання виконавцем надані не були. Надане до суду державним виконавцем рекомендоване повідомлення не містить інформації про те, які саме документи були надіслані на адресу боржника, що за наявності відносно нього декількох виконавчих проваджень, не надають суду з належною правовою визначеністю з`ясувати умисний характер невиконання судового рішення, стосовно якого було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа щодо передачі від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відповідного майна. Саме з цього приводу 29.06.2023 року державним виконавцем Шумейко К.В. було здійснено вихід за адресою мешкання ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 з метою проведення виконавчих дій. Однак в результаті проведених державним виконавцем заходів не було встановлено, що боржник мешкає за вказаною адресою. З урахуванням того, що м. Дергачі перебувало у зоні активних бойових дій, існують обґрунтовані припущення, що боржник для уникнення небезпеки життю та здоров`ю перемістився до іншого більш безпечного ОСОБА_4 проживання, внаслідок чого був дійсно відсутній за вищевказаною адресою під час виконавчого провадження, а тому за відсутності об`єктивних даних про те, що він знав про наявність виконавчого провадження та без з`ясування дійсного місця проживання боржника надання дозволу на примусове проникнення до його жила є передчасним.
Встановивши, що виконавцем не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню ним у здійсненні виконавчих дій, зокрема відсутність добровільної згоди боржника на проникнення виконавця до свого житла, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні подання во начальника Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУМЮ Бєльського А.Ю. про примусове проникнення до житла боржника.
Наявність актів, складених виконавцем у червні 2023 року – липні 2023 року, що виходом виконавця для перевірки майнового стану боржника за адресою АДРЕСА_1 де зареєстрований боржник не надано доступу до приміщення, не є достатніми доказами ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення і відсутність добровільної згоди на проникнення виконавця до житла, з огляду на те, що згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №3445011050 від 29.08.2023 року вбачається , що за вказаним параметрами запиту відомості відсутні.
З урахуванням викладеного, є неспроможними та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про невиконання ОСОБА_1 рішення суду та його обізнаність про наявність відкритого виконавчого провадження, за яким він є боржником.
Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни залишити без задоволення.
Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 01 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення виготовлено 15 грудня 2023 року.

Головуючий                                                                                         В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                 І.В.Бурлака. 

Ю.М.Мальований.