ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/23262/21  Номер провадження 22-ц/814/4621/23	Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Прядкіна О.В., Чумак О.В.,
секретар Стеценко В.С.,
з участю представника позивача – адвоката Іванченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником- адвокатом Іванченко Анастасією Валеріївною, 
на додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11 серпня 2023 року, постановлене суддею Чувановою А.М.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, 

в с т а н о в и в:
       28.12.2021 адвокат Іванченко А.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», у якому просила визнати виконавчий напис №27245 від 24.02.2021, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Київської області Горай О.С. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у сумі 26 772,32 грн., таким, що не підлягає виконанню.
       Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 07.07.2023 позов задоволено.
       Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №27245 від 24.02.2021, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Київської області Горай О.С. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у сумі 26 772,32 грн.
       Стягнуто з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
       12.07.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Іванченко А.В. звернулася в суд із заявою про винесення додаткового рішення, яким стягнути з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
       Відповідачем заявлено про неспівмірність та необґрунтованість витрат позивача на правничу допомогу.
       Додатковим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11.08.2023 стягнуто з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
       В стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовлено.
       При постановленні додаткового рішення, суд першої інстанції керувався положеннями ст.270 ЦПК України, виходячи із того, що такий розмір стягнення є співмірним зі складністю справи, відповідає критерію реальності витрат та розумності їхнього розміру.
       Позивач, в інтересах якого діє представник – адвокат Іванченко А.В., оскаржила додаткове рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить додаткове рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн. правничих витрат.
       Зазначає, що за правилами ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності правничих витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення їх розміру, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020. Проте у цій справі відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру правничих витрат, а просив відмовити у їх стягненні, не довівши їх неспівмірність чи безпідставність.
       Вважає, що районний суд помилково застосував позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №826/1216/16 від 27.06.2018, оскільки вона стосується змісту норм права, які наразі втратили чинність. 
       Просить врахувати позицію Верховного Суду, сформовану у справах №640/8316/20 від 04.10.2021 та №420/4820/19 від 21.10.2021, за змістом якої компенсація правничих витрат, серед іншого, має спонукати боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача.
       Наводить практику судів першої та апеляційної інстанцій, де судом стягувалися витрати за послуги адвоката Іванченко А.В. у розмірі 14 000,00 грн. (справа №621/495/22), 10 000,00 грн. (справа №621/437/22), 8 500,00 грн. (справа №643/345/22), 10 000,00 грн. (справа №621/672/23).
       Вважає розмір правничих витрат, постановлених до стягнення, таким, що не відповідає критерію реальності витрат адвоката, яка включають у себе: оренду приміщення; придбання принтера та сканера та забезпечення їх безперебійної роботи; придбання ноутбуку та офісних приналежностей; сплати податків та щорічних внесків. 
       21.11.2023 до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання відповідача про зменшення судових витрат на правничу допомогу, у прохальній частині якої просить відмовити у їх стягненні. Розгляд справи просить проводити без участі представника відповідача. 
       У суді апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала, наполягаючи на її задоволенні. 
       Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, а отже їх неявка за правилами ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.12.2021 адвокатом Іванченко А.В. в інтересах ОСОБА_1 подано в Московський районний суд м.Харкова позов до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №27245 від 24.02.2021, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Київської області Горай О.С. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у сумі 26 772,32 грн. За змістом позову попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складають 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу./а.с.1-4/
Згідно договору про надання правничої допомоги від 30.11.2021, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Іванченко А.В., сторонами погоджено, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар сума якого узгоджується за згодою сторін та підтверджується актами виконаних робіт (п.5.1)./а.с.5-6/
12.07.2023, до заяви про ухвалення додаткового рішення, представником позивача – адвокатом Іванченко А.В. надано додаткову угоду №1 від 30.11.2021, якою визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката за надання правової (правничої) допомоги.
Згідно п.4.1. додаткової угоди визначено назву послуг: професійна правнича допомога клієнту (консультування клієнта, визначення правової позиції у справі, підготовка, підписання та подання позовної заяви, заперечень, клопотань, пояснень, апеляційних скарг, відзивів, участь адвоката у судових засіданнях; та їх вартість: 10 000,00 грн.
Належним наданням послуг є здійснення адвокатом як визначеного переліку цілком, так і будь-якої дії/послуги окремо, залежно від доцільності/необхідності її вчинення у взаємозв`язку із обраною правовою позицією у справі на даній стадії судового процесу (п.4.2. угоди).
Гонорар адвоката сплачується клієнтом протягом 30 днів з дня прийняття судом рішення по справі (п.4.3. угоди)./а.с.69/
10.07.2023 між адвокатом та клієнтом складено акт приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги), що складається із таких послуг: вивчення судової практики, визначення та погодження із клієнтом правової позиції у справі; підготовка, складання та подання до суду заяви про вжиття заходів забезпечення позову до його пред`явлення; підготовка, складання та подання до суду позовної заяви; підготовка, складання та подання до суду заяви про проведення судового засідання без участі від 07.07.2023. Вартість послуг 10 000,00 грн./а.с.70/
       Частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач при розгляді вказаної цивільної справи, поніс витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню у розмірі 5 000,00 грн., що є співмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, підготовка, складення та подання до суду позову, заяви про його забезпечення, та відповідають критерію реальності витрат, розумності їхнього розміру.
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав. 
За нормами п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг за виконання робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначаючи розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, суд першої інстанції наведені норми права правильно застосував, постановивши до стягнення розмір правничих витрат – 5 000,00 грн., який є співмірним зі складністю справи, із часом та обсягом виконаних робіт. 
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до довільного тлумачення на власну користь положень ст.137 ЦПК України та змісту заяви відповідача, який висловив свою позицію щодо відсутності підстав стягнення правничих витрат у заяві від 10.08.2023, у тому числі через їх неспівмірність та невідповідність критеріям розумності та неминучості./а.с.84-85/ 
Посилання представника позивача на помилкове застосування районним судом позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №826/1216/16 від 27.06.2018, колегія суддів відхиляє. Оскільки така правова позиція містить актуальний висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. Тоді як цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №904/4507/18 від 12.05.2020, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. 
У цій справі до складу правничих витрат віднесено попереднє опрацювання адвокатом матеріалів та судової практики, які не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, передбачених статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» №5076-VI. Відповідно, здійснення вказаних видів роботи не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу. Вивчення документів та нормативних актів є невід`ємною частиною роботи щодо складання позовної заяви, а тому охоплюються саме витратами, понесеними на його складання та заяви про забезпечення позову. Оцінка вартості яких судом правильно визначена у 5 000,00 грн.
Наведена представником позивача позиція Верховного Суду, сформована у справах №640/8316/20 від 04.10.2021 та №420/4820/19 від 21.10.2021, на правильність висновків суду першої інстанції не впливає, оскільки у справі незначної складності такий розмір стягнення правничих витрат є достатнім для того, щоб спонукати відповідача утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Посилання представника позивача на справи, де вона приймала участь у судах першої та апеляційної інстанцій не створюють преюдицію, а тому колегією суддів до уваги не приймаються, як і посилання на загальні витрати представника позивача, пов`язані зі здійсненням нею адвокатської діяльності.
Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу містять вимоги про відмову у стягненні правничих витрат та відмови у задоволенні позову, оцінка яких судом апеляційної інстанції не надається, оскільки відповідачем такі судові рішення не оскаржуються. При цьому переглядаючи додаткове рішення в межах вимог апеляційної скарги, колегія суддів враховує принцип «заборони повороту до гіршого», який визначає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. 
       З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення районного суду – залишити без змін.
Керуючись ст.ст.133, 137,141,270, 375, 381-384, 389-391ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником- адвокатом Іванченко Анастасією Валеріївною, - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11 серпня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14.12.2023.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 О.В. Прядкіна

                                                                               О.В. Чумак