Справа № 463/6302/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 22-ц/811/1761/23                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 
Категорія: 68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                28 листопада 2023 року м.Львів 
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Матяш С.І.,
з участю: ОСОБА_1 , його представника – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ним (батьком дітей) у будинку АДРЕСА_1 .
В свою чергу, у жовтні 2022 року  ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до  ОСОБА_1 , в якому просила визначити місце проживання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею (матір`ю дітей) за адресою: АДРЕСА_2 .
Разом із зустрічною позовною заявою  ОСОБА_3  подала до суду заяву про забзечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову у виді заборони виїзду з України дітей у супроводі їхнього батька ОСОБА_1 чи іншої особи за його дорученням.
Необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення обгрунтовувала тим, що існує реальна загроза вивезення ОСОБА_1 дітей на постійне місце проживання за кордон, враховуючи чинні на період воєнного стану в Україні правила перетинання державного кордону, зокрема, безперешкодного виїзду дітей у супроводі одного з батьків без згоди на це іншого. Це, на переконання заявниці, призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову та позбавить її можливості на невизначений строк бачитись з дітьми.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.
Заборонено виїзд з України дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі ОСОБА_1 чи іншої особи за його дорученням.
Ухвалу суду оскаржив відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 33 Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», а також конституційних прав та інтересів дітей.
На переконання апелянта, судом першої інстанції жодним чином не встановлено і не доведено дійсних намірів відповідача вивезти дітей за межі України, а тому, це є лише припущенням заявника та суду, яке не підтверджено належними доказами.
Звертає увагу, що за правовою природою та порядком застосування, заходи забезпечення позову не є тотожними із заходами тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а тому обраний позивачем спосіб забезпечення позову, шляхом заборони вивезення за межі України дітей, не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України.
В судове засідання апеляційного суду позивач за зустрічним позовом –  ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у її відсутності.
Заслухавши пояснення сторони відповідача за зустрічним позовом в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.  Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України, серед яких є, зокрема, заборона на вчинення певних дій.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Метою забезпечення є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Разом з тим, гарантоване статтею 33 Конституції України право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, може бути обмежене лише у виняткових випадках, які встановлюються законом.
Так, зокрема, випадки тимчасового обмеження права на виїзд за межі України встановлені статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
Отже, за своєю правовою природою та порядком застосування, заходи забезпечення позову не є тотожними із заходами тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а тому обраний позивачем спосіб забезпечення позову, шляхом заборони виїзду дітей за межі України, не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 березня 2023 року (справа №263/989/21, провадження №61-16075св21) та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року (справа №754/7569/21, провадження №61-15886сво2).
Так, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року (справа №754/7569/21, провадження №61-15886сво2) зазначено, що у спорах щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульованих положеннями Гаазької Конвенції, можливе вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України. У таких спорах забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд за межі України буде адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення. В усіх інших спорах, що виникають, зокрема, між батьками щодо визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини та інших, які вирішуються за законодавством України без застосування Гаазької Конвенції, забезпечення позову шляхом обмеження права, зокрема, на виїзд за межі України не є можливим. 
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, які регулють порядок вирішення даного питання, з прийняттям апеляційним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову, про які вона просить у своїй заяві. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від від 06 жовтня 2022 року скасувати і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви  ОСОБА_3  про забезпечення позову шляхом заборони виїзду з України дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі  ОСОБА_1 чи іншої особи за його дорученням, – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 08 грудня 2023 року.

Головуючий                                          С.М. Бойко 

Судді:                                                           С.М. Копняк

                                               А.В. Ніткевич