П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/5089/23	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Цандура М.Р.,
апелянта/позивача ОСОБА_1 ,
представників: апелянта/позивача – Бойченка Г.А., відповідача – Терентьєвой Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року (суддя Ярощук В.Г., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 10.08.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

8 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ НП в Миколаївській області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 12.04.2023 №798 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області" в частині звільнення зі служби позивача;
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 27.04.2023 №301 о/с "По особовому складу" щодо звільнення зі служби позивача на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);
- поновити позивача на службі в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 27.04.2023;
- стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.
На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позовної заяви про те, що висновок щодо результатів медичного огляду про наявність алкогольного сп`яніння позивача містить не дійсні результати через порушення вимог щодо його проведення.
Крім того, висновок за результатами медичного огляду №153 від 09.03.2023р. склав лікар-нарколог ОСОБА_2 , який не проводив огляд водія на стан сп`яніння. На підтвердження цього факту стороною захисту суду було надано належним чином завірену копію графіку чергування лікарів КНП "МОЦПЗ" на березень 2023р., відповідного до якого лікар ОСОБА_3 знаходився на чергуванні з 00.00. год. 09.03.2023р. до 08.00год., а лікар ОСОБА_2 ніс чергування з 08.00 год. 09.03.2023р. до 00 год. 09.03.2023р., тобто лише після зміни ОСОБА_3 на чергування заступав лікар ОСОБА_2 . Апелянт стверджує, що його медичний огляд було здійснено лікарем - психіатром ОСОБА_3 , який не проходив курси тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства, що є порушенням вимог п. 3 Розділу 3 Інструкції №1452.
Більш того, аналіз сечі, начебто відібраний у ОСОБА_1 , було проведено в умовах лабораторії КНП "МОЦПЗ" МОР законодавчо регульованим засобом вимірювальної техніки - хромотографом газовим Кристал 2000М з детектором полуменево-іонізаційним, заводський №721593, строк дії свідоцтва про повірку на який закінчився ще 16.12.2022р. Окрім цього, для проведення лабораторних досліджень сечі ОСОБА_1 була використана вимірювальна техніка, яка не пройшла чергову повірку та не має діючого свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.
Також апелянт звернув увагу на те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 містить дані про те, що його складено 01 год. 45 хв. 09.03.2023р., тобто в той час, коли ОСОБА_1 ще перебував на території КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я", але в графі "підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатом огляду" відсутній підпис позивача.
З огляду на це видно, що в супереч вимог п. 17 Розділу 3 Інструкції №1452 зміст висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не був взагалі повідомлений останньому в присутності поліцейського в день його складання.
З огляду на те, що вказаний висновок складено з порушення вимог п. 3, п. 9, п. 15 та п. 17 Розділу 3 Інструкції №1452, відповідно до імперативних вимог п. 22 цієї Інструкції, його результати вважаються недійсними. Тому висновок щодо результатів медичного огляду позивача не може бути належним та допустим доказом знаходження останнього в стані алкогольного сп`яніння.
На переконання апелянта, суд першої інстанції, аналізуючи постанову Центрального районного суду від 02.06.2023р., дійшов помилкового висновку, що вказане судове рішення має преюдиційний характер, керуючись частиною четвертою статті 78 КАС України, а не ч. 6 ст.  78 КУпАП.
Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї апелянта/позивача ОСОБА_1 , його представника Бойченка Г.А., представницю відповідача Терентьєву Н.М., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 з 06.06.2022 проходив службу на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області (а.с. 218-219, том 1).
09.03.2023 начальник УГІ ГУНП в Миколаївській області подав на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області доповідну записку про факт можливого порушення службової дисципліни (вих №539/43-2023) (а.с. 198-199, том 1). У цій записці зазначено, що 09.03.2023 приблизно о 00:35 у м. Миколаєві нарядом управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі – УПП в Миколаївській області) було зупинено легковий автомобіль під керуванням позивача, який перебував поза службою, в цивільному одязі, рухався під час дії комендантської години. При спілкуванні з позивачем членами вказаного автопатруля УПП в Миколаївській області було виявлено в останнього явні ознаки алкогольного сп`яніння, а тому вони запропонували позивачу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням газоаналізатору видихаємого повітря "Драгер" ("Drager"), на що він відмовився, але надав згоду на проходження такого огляду в Миколаївському обласному наркологічному диспансері. У вказаному медичному закладі позивач здав відповідні аналізу для визначення стану алкогольного сп`яніння, відомості про які занесено до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №154.
07.04.2023 інспектором УПП в Миколаївській області складено протокол серія ААД №414303 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП (а.с. 276, том 1) стосовно позивача за керування ним 09.03.2023 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.06.2023 у справі №490/3146/23 провадження у справі про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 36-38, том 2).
Поряд з цим, наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 10.03.2022 №550 "Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії" (а.с. 200, том 1) за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, у тому числі стосовно позивача, призначено службове розслідування.
У преамбулі наказу ГУНП в Миколаївській області від 10.03.2022 №550 "Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії" підставою для призначення відповідного розслідування зазначено доповідну записку керівництва ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП від 09.03.2023 №539/43-2023 (а.с. 198-199, том 1).
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 10.03.2023 №168 о/с "Про відсторонення від виконання службових обов`язків" (а.с. 201, том 1) на час проведення службового розслідування позивача відсторонено від виконання відповідних службових обов`язків.
Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 24.03.2023 №665 "Про продовження терміну проведення службового розслідування" (а.с. 206, том 1) продовжено термін проведення службового розслідування до 08.04.2023.
У Акті про відмову надати пояснення від 28.03.2023 №681/43-2023 (а.с. 230-231, том 1), складеному дисциплінарною комісією, зазначено, що позивачу направлявся виклик про прибуття 17.03.2023 до адміністративної будівлі відповідача щодо надання пояснень. 16.03.2023 позивач повідомив дисциплінарну комісію про його перебування на амбулаторному лікуванні в медичному закладі з 14.03.2023, а його адвокат клопотав 17.03.2023 про перенесення дати надання позивачем пояснень. 25.03.2023 дисциплінарна комісія повторно направила позивачу виклик на 28.03.2023 для надання пояснень до адміністративної будівлі відповідача.
Однак 28.03.2023 позивач до вказаного місця не прибув і не повідомив дисциплінарну комісію про причини неможливості прибуття. Зазначений факт позивач заперечив.
За результатами службового розслідування дисциплінарною комісією 06.04.2023 складено Висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області (далі – Висновок службового розслідування) (а.с. 183-196, том 1), яким начальнику Головного управління Національної поліції в Миколаївській області запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
На підставі Висновку службового розслідування наказом ГУНП від 12.04.2023 №798 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області" ОСОБА_4 , за вчинення дисциплінарного проступку наказано звільнити зі служби в поліції  (а.с. 177-182, том 1).
27.04.2023 ГУ НП в Миколаївській області видало наказ за №301 о/с "По особовому складу", яким ОСОБА_4 відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с. 176, том 1).
Вважаючи вищезгадані накази про звільнення протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом про їх скасування та поновлення на займаній посаді.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірних наказів про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, та, відповідно, про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 року №580-VIII "Про національну поліцію" (який у цій постанові застосовується у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – Закон №580-VIII).
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина перша та друга статті 19 Закону №580-VIII).
Частиною 1 статті 77 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 9-1) у зв`язку з наявністю реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII.
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, згідно з розділом VI якого зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 9 листопада 2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі – Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.
Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.
Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що підставою для дисциплінарної відповідальності поліцейського є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
При цьому працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
Як вбачається з висновку службового розслідування відносно позивача, в його діях встановлені порушення вимог частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині обов`язку поліцейського утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; вимог частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої поліцейський зобов`язаний неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, професійного виконання службових обов`язків відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; вимог частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", що виразилось в порушені присяги: усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки; вимог пункту 7 розділу IV "Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України", затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, в частині обов`язку поліцейського сприяти проведенню службового розслідування; вимог частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині обов`язку кожної посадової особи поліції відповідно до своїх повноважень сприяти проведенню службового розслідування; вимог пункту 5 розділу І, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, відповідно до яких поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права, законності, безперервності, справедливості, неупередженості та рівності, а також у підриванні авторитету Національної поліції України, невиконання наказів керівництва щодо дотримання службової та транспортної дисципліни поліцейськими, що призвело до керування транспортним засобом посадовою особою у стані алкогольного сп`яніння.
Дії позивача щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння були предметом розгляду Центрального районного суду м. Миколаєва, якій постановою від 02.06.2023 у справі №490/3146/23 закрив провадження у справі про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 36-38, том 2).
Між тим, як вірно відзначив суд першої інстанції, відсутність адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 6 березня 2019 року у справі №816/1534/16; від 13.10.2020 у справі №805/3079/17-а, від 06.03.2019 у справі №816/1534/16, від 26.11.2020 у справі №580/1415/19, від 29.06.2021 у справі №826/7187/17, від 24.09.2020 у справі №420/602/19, від 28.11.2019 у справі №120/860/19-а, від 29.06.2021 у справі №826/7187/17.
Разом з тим слід додати, що під час розгляду справи №490/3146/23 судом встановлено факт керування позивачем 09.03.2023 транспортним засобом при наявності етанолу з показником 0,26  г/л.
За приписами частини шостої статті 78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
При цьому позивачем у рамках цієї справи встановлені відносно нього обставини у справі №490/3146/23 щодо наявності 0,26 г/л етанолу в сечі у загальному порядку не спростовані.
Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Відтак, згідно з чинним законодавством України цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові свідчить про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів відхиляє як неаргументовані доводи апеляційної скарги позивача про те, що під час проведення лабораторних досліджень його сечі була використана вимірювальна техніка, яка не пройшла чергову повірку та не має діючого свідоцтва про повірку законодавчо регульованого вимірювальної техніки, оскільки постановою КМУ від 05.04.2022 року №412 "Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану" (що була чинна на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.
Посилання апелянта на те, що висновок, складений за результатом огляду позивача як водія транспортного засобу, складено лікарем, якій не проводив його огляд, не може бути взято судом до уваги, оскільки у разі незгоди із Висновком позивач вправі був його оскаржити, як то передбачено пунктом 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008р. №1103.
Водночас, як вбачається з наданих відповідачем відео файлів, огляд позивача у кабінеті лікарні проводили два медичних працівника.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не підписував висновок щодо результатів медичного огляду, є безпідставними, оскільки проведення медичного огляду позивача на стан сп`яніння підтверджено вищезгаданим відеозаписом, що знаходиться в матеріалах справи (а.с.  63 т. 2).
До того ж, як зазначалося вище, у разі незгоди із результатами медичного огляду, позивач вправі оскаржити складений за його результатом висновок у встановленому законодавством порядку.
Інші доводи апеляційної скарги позивача також не містять належних, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував.
У зв`язку з цим, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані у цій справі наказ відповідача від 12.04.2023 №798 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області" в частині звільнення зі служби позивача та наказ від 27.04.2023 №301 о/с "По особовому складу" щодо звільнення зі служби позивача на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та прийняті з урахуванням усіх фактичних обставин, без порушень його прав.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає
Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                                  В.О.Скрипченко

Суддя                                                  І.П.Косцова

Суддя                                                  Ю.В.Осіпов

Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року.