справа № 755/3027/23
головуючий у суді І інстанції Слободянюк А.В.
провадження № 22-ц/824/10322/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
15 листопада 2023 року                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Селезньова Максима Васильовича на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
в с т а н о в и в :
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позов обґрунтовано тим, що 26 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 2088 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії НОМЕР_1 .
Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, у них відсутнє почуття любові та поваги один до одного. Спільних дітей сторони не мають. Розірвати шлюб через органи РАЦС сторони можливості не мають через відсутність порозуміння між ними.
Подружжя проживає окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 2088, розірвано.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, сторони не виявили бажання примиритись, натомість відповідач надав до суду заяву про визнання позову, у якому щодо задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечував.
Судом зазначено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Селезньов М.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, фактично припиненні шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.
Проте, фактично позивач та відповідач швидко помирились після подання позову до суду, не припиняли спільно проживати сім`єю та вести спільне господарство. Наразі сторони продовжують проживати сім`єю та планують продовжувати сімейні стосунки.
Позивач зазначає, що суд першої інстанції формально поставився до розгляду справи про розірвання шлюбу, не з`ясував чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства та інше.
Роблячи висновок про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо, суд першої інстанції послався лише на загальні фрази, які зазначались в позовній заяві.
 
Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.
Зважаючи на належне повідомлення учасників справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 26 серпня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб,     серії  НОМЕР_1 , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2088.
Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_2 зазначила, що фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинені, в них відсутнє почуття любові та повага один до одного, вони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що свідчить про неможливість збереження шлюбу.
Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
У частині 1 статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Колегія апеляційного суду, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, з огляду на конституційне право особи на шлюб за вільною згодою погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, а заява про розірвання шлюбу відповідає волі сторін, тому наявні підстави для розірвання шлюбу.
 
В апеляційній скарзі позивач не навела обґрунтованих мотивів, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції щодо неможливості збереження шлюбу, докази про примирення сторін в матеріалах справи відсутні, а від відповідача не надходило жодних заяв, які б свідчили про обґрунтованість доводів позивача про їх примирення.
 
Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для їх скасування або зміни у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Селезньова Максима Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня                       2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
 
Дата складення повного судового рішення 07 грудня 2023 року.

 
 
Головуючий                                                                        Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                    Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська