ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 677/629/22
провадження № 51-2722км23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого | ОСОБА_1 ,
суддів | ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання засудженого захисника  потерпілої представника потерпілої  прокурора | ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_9 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2022 року та  ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 06 квітня 2023 року щодо 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кульчини та жителя АДРЕСА_1 ,
Оскаржені судові рішення

1.  Оскарженим вироком, залишеним без змін апеляційним судом, ОСОБА_5 засуджено за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
2.  Суд визнав доведеним, що 12 лютого 2022 року приблизно о 03:00 поблизу домоволодіння по АДРЕСА_2 засуджений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту повалив ОСОБА_10 на землю і завдав останній не менше семи ударів невстановленим предметом в різні ділянки тіла, а потім з метою вбивства ОСОБА_5 правою рукою сильно здавив шию потерпілої і утримував, поки вона не перестала подавати ознаки життя. Згодом він перетягнув її тіло в поле, де і залишив.
Вимоги і доводи касаційних скарг 

3.  Засуджений, посилаючись на пункти 1 та 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати оскаржені рішення, а кримінальне провадження закрити через недоведеність його винуватості у вчиненні злочину. 
4.  Він наполягає на тому, що його пояснення, зафіксовані в протоколі слідчого експерименту, є недопустимим доказом, оскільки отримані внаслідок психологічного тиску та інших незаконних дій працівників поліції.
5.  Також він вважає, що здійснення апеляційного розгляду в режимі відеоконференції істотно порушило його право на захист, через неякісний зв`язок. 
6.  Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Позиції учасників касаційного розгляду

7.  Засуджений та захисник підтримали доводи скарги та просили її задовольнити.
8.  Прокурор та потерпіла та її представник заперечили проти задоволення касаційної скарги, вважаючи судові рішення законними і обґрунтованими, 
Оцінка Суду

9.  Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що подану скаргу слід залишити без задоволення на таких підставах.
10.  Статтею 438 КПК передбачено, що при вирішенні питання про наявність підстав для скасування судових рішень суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. 
11.  Отже, касаційний суд не перевіряє оскаржуваних судових рішень щодо неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а виходить із обставин, установлених судом. 
12.  Відповідно до частини 2 статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги.
13.  Суд нагадує, що касаційна інстанція є судом права, а оцінка доказів у справі є завданням судів попередніх інстанцій. Проте за наявності відповідних доводів сторони кримінального провадження Суд здійснює перевірку того, чи додержалися суди процесуальної вимоги про доведення винуватості поза розумним сумнівом.
14.  У результаті касаційного перегляду встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні й безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, оціненими відповідно до статті 94 КПК з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття рішення.
15.  В основу обвинувального вироку місцевий суд обґрунтовано поклав показання допитаних у судовому засіданні потерпілих та свідків, а також судово-медичного експерта. У сукупності з цими показаннями суд оцінив наявні у справі письмові докази, зокрема протоколи слідчих дій, у тому числі й протокол слідчого експерименту з участю засудженого від 15 лютого 2022 року та протокол про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій (далі - НСРД), а також висновки судових експертиз, зміст яких детально відображено у вироку.
Щодо допустимості результатів слідчого експерименту

16.  Суд вже вирішував питання допустимості результатів слідчого експерименту і визнав можливим їх використання за певних умов, зокрема, якщо:
-  до особи не застосовувався протиправний тиск;
-  слідчу дію проведено за волею та вільним волевиявленням особи;
-  особа усвідомлювала право мовчати і не свідчити проти себе;
-  права особи на захист і правову допомогу були забезпечені;
-  слідчу дію проведено за участю понятих;
-  під час слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис;
-  особі були детально і ґрунтовно роз`яснено процесуальні наслідки участі в цій слідчій дії.^[1]
17. У касаційній скарзі засуджений стверджує про те, що в період між фактичним затриманням 13 лютого та проведенням слідчого експерименту 15 лютого 2022 року на нього чинився психологічний тиск з боку працівників поліції.
18.  Як видно з матеріалів справи, про цей тиск засуджений вперше повідомив у заяві до суду від 22 серпня 2022 року (т. 2, а. с. 82, 105). 
19.  Суд вже зазначав, що коли особа небезпідставно заявляє про те, що вона була піддана поганому поводженню з боку суб`єктів владних повноважень, це вимагає проведення ефективного офіційного розслідування.^[2] Водночас, для того, щоб у компетентних органів виник обов`язок провести таке розслідування, заява має бути «небезпідставною». Особа, яка заявляє про погане поводження з нею, має навести конкретні обставини такого поводження і надати їм певне підтвердження або,  якщо це неможливо з об`єктивних причин, повідомити інформацію, що дасть можливість перевірити, чи не є заява безпідставною. Хоча доведення обґрунтованості заяви про погане поводження не може покладати на заявника надмірний тягар доведення, однак за відсутності будь-якої інформації, яку можливо перевірити, заява про погане поводження не може бути визнана «небезпідставною» і не створює обов`язку її розслідування^[3].
20.  За змістом заяви, психологічний тиск полягав у тому, що неназваний працівник поліції запевнив засудженого, що в разі зізнання він буде засуджений до мінімального строку покарання. Суд не вважає, що таке запевнення з боку працівника поліції може бути розцінене як протиправний тиск.
21.  Разом із тим, хоча засуджений не послався на обставини, які свідчили б про протиправний тиск і заважали йому протягом кількох місяців повідомити про нього самостійно або за допомогою свого захисника, за заявою його захисника від 17 серпня 2022 року здійснювалось досудове розслідування (кримінальне провадження № 62022240010000243 від 15 вересня 2022 року), яке постановою слідчого Державного бюро розслідувань від 14 листопада 2022 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діях слідчих поліції складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 373 КК (т. 2, а.с. 119). Законність цієї постанови перевірялась слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, який ухвалою від 12 січня 2023 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_5 на рішення слідчого ДБР.
22. Суди попередніх інстанцій у своїх рішеннях навели переконливі мотиви на спростування доводів сторони захисту щодо застосування до засудженого незаконних методів. 
23.  За таких обставин Суд не вважає, що відомості, які засуджений, надав під час слідчого експерименту, були наслідком застосування до нього протиправного тиску.
24.  Захист не наводив будь-яких доводів щодо інших критеріїв, які можуть позначитися на допустимості слідчого експерименту, в судах попередніх інстанцій і в касаційній скарзі.
25.  Крім того, пояснення засудженого під час слідчого експерименту не були єдиним або вирішальним доказом покладеним в основу обвинувального вироку.
26.  Висновок про винуватість засудженого суд першої інстанції обґрунтував іншими вагомими доказами. Зокрема, під час негласних слідчих (розшукових) дій, відображених в протоколі від 01 квітня 2022 року (т. 1, а. с. 227 -230), зафіксована розповідь засудженого, яка фактично підтверджує застосоване ним до потерпілої насильство; виявлений під час огляду місця події поруч з трупом потерпілої слід взуття відповідно до висновку експерта від 08 березня 2022 року був залишений взуттям, аналогічним за малюнком та розміром вилученому в засудженого під час затримання (протокол огляду місця події від 12 лютого 2022 року, т. 1, а.с. 107-146).
27.  Ці докази отримані з джерел, незалежних від результатів слідчого експерименту, і в сукупності з іншими доказами у справі поза розумним сумнівом свідчать про його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.
Щодо проведення апеляційного розгляду в режимі відеоконференції 

28.  Всупереч доводам касаційної скарги в матеріалах справи не міститься клопотань засудженого про його доставку в зал судових засідань при розгляді його апеляційної скарги. 
29.  Відповідно до частини 2 статті 336 КПК в умовах воєнного стану суд вправі ухвалити рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою, навіть якщо проти цього заперечує обвинувачений.
30.  Звукозапис судових засідань свідчить про те, що засуджений чув головуючого та інших учасників процесу, відповідав на запитання, мав можливість висловитися в судових дебатах та останньому слові. Крім того у залі судових засідань був присутній захисник, який у разі необхідності мав можливість клопотати про перерву для поліпшення якості зв`язку та представити узгоджену позицію сторони захисту без перешкод, пов`язаних із якістю зв`язку.
31.  Враховуючи наведене, Суд не вважає, що здійснення судового провадження в режимі відеоконференції істотно порушило право засудженого на захист і є достатньою підставою для скасування ухвали апеляційного суду.
32.  Апеляційний суд провів розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону і погодившись з висновками суду першої інстанції, надав умотивовані відповіді на всі аргументи, наведені в апеляційній скарзі засудженого, які переважно повторюються в його касаційній скарзі. Зміст ухвали відповідає вимогам статті 419 КПК.
33.  Таким чином, Судом не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                         ОСОБА_3      

^[1] Постанови від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/91702552;   від 8 грудня 2020 року у справі № 278/1306/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/94264608. 

^[2]    Kobets v. Ukraine, no. 16437/04, § 51, 14 February 2008.

^[3]     Постанови від 27 травня 2020 року у справі № 317/2389/17 (провадження № 51-4935км19), https://reyestr.court.gov.ua/Review/89621216; від 26 травня 2020 року у справі № 234/9575/19 (провадження № 51?5690км19); http://reyestr.court.gov.ua/Review/89564242; від 19 листопада 2020 року у справі № 640/9837/18 (провадження № 51-1539км20), https://reyestr.court.gov.ua/Review/93302411;від 29 жовтня 2019 року у справі № 515/2020/16-к (провадження № 51-2904км18), https://reyestr.court.gov.ua/Review/85583596