П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/3853/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Поліщук Ірина Миколаївна 
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
21 листопада 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Господарство "Левково" (далі ТОВ "Господарство "Левково") звернулося до суду з позовом до  Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просило:
-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» №0098870701 від 03.11.2021 та форми «ПН» №0098880701 від 03.11.2021.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року позов задоволено:
-визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення форми «Р» №0098870701 від 03.11.2021 та форми «ПН» №0098880701 від 03.11.2021. 
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Господарство "Левково".
За наслідками проведеної перевірки складено акт перевірки №8734/02-32-07-01/38815112 від 24.09.2021, у висновках якого відображено наступні порушення:
- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185 п. 187.1 ст. 187 , п. 188.1 ст. 188, п. 198.2 ст. 198 п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого знижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму сумі 195399 грн., в тому числі за серпень 2018 року - 4654 грн., за вересень 2018 року - 202 грн., за грудень 2018 року -62212 грн., за лютий 2019 року -75841 грн., за вересень 2019 року - 10825 грн., за грудень 2019 року - 15166 грн., за вересень 2020 року - 23166 грн., за січень 2021 року -3333 грн.;
- п. 120-1.2 ст. 120, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого встановлено, відсутність реєстрації податкових накладних ТОВ «Господарство «Левково» за період з 01.10.2017 по 30.06.2021, а саме: за червень 2018 року на суму ПДВ - 4856 грн., за грудень 2018 року на суму 62212 грн., за лютий 2019 року на суму 43333 грн., за червень 2020 року на суму 23000 грн., за січень 2021 року на суму 3333 грн.;
- п. 176.2 "б" ст. 176 ПК України, а саме: податкові розрахунки форми №1ДФ за 4 квартал 2017 року; за 1-4 квартал 2018 року, 1-4 квартал 2019 року, 1 квартал 2020 року подані до податкового органу не в повному обсязі та з недостовірними відомостями;
- п. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, п. 176.1 «е» ст. 176, п. 176.2 «а» ст. 176 ПК України, а саме: несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом податку на доходи фізичних осіб під час виплати заробітної плати за період з 01.10.2017 по 30.06.2021 в загальній сумі 3636,82 грн., в тому числі по періодах: за квітень 2018 року - 639,21 грн., за травень 2018 року - 635,99 грн., за червень 2018 року - 1793,69 грн., за липень 2018 року - 567,93 грн.;
- п. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.4, п. 168.1 ст. 168, п. 176.1 «е» ст.176, п. 176.2 «а» ст. 176 ПК України, а саме: несвоєчасне перерахування податку на доходи з фізичних осіб податковим агентом, при виплаті (нарахуванні) доходів з орендної плати за земельні частки (паї) за період з 01.10.2017 по 30.06.2021 в загальній сумі 3634,51 грн., в тому числі по періодах: за травень 2018 року - 1813,21 грн. та за листопад 2018 року - 1821,30 грн.
Вищенаведені висновки стали підставою для винесення податкових повідомлень – рішень, а саме:
- від 03.11.2021 №0098870701, згідно з яким ТОВ «Господарство «Левково» донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 195399 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 48850 грн.;
- від 03.11.2021 №0098880701, згідно з яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 27496 грн.
Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку прообгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
У підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України міститься визначення, що господарська діяльність-діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У підпункті 44.1 статті 44 ПУ України закріплено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до п.185.1. ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
У п.201.10 ст.210 ПК України закріплено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Як слідує зі змісту акту перевірки, в ході її проведення посадовими особами відповідача встановлено, що ТОВ «Господарство «Левково» в порушення п. 187.1 ст. 187, п. 201.1 ст. 201 ПК України не склало податкову накладну, не зареєструвало її в ЄДРПН за наслідками отримання від СГ ТОВ "Прогрес" попередньої оплати 12.02.2019 в сумі 260000 грн., що підтверджено випискою Креді Агріколь банк за №ГЛ000000080 від 12.02.2019.
На підтвердження виявленого порушення, відповідач зазначив, що згідно наданих позивачем документів, станом на 12.02.2019 по бухгалтерському рахунку  361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" рахується заборгованість перевіряємого підприємства перед СГ ТОВ "Прогрес" за сільськогосподарські послуги в сумі 260000 грн., що підтверджено виписками банку, даними оборотно сальдових відомостей по бухгалтерських рахунках 311 "Поточні рахунки в національній валюті", 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями", картки рахунка 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями" контрагент - СГ ГОВ "Прогрес" (Договір від 01.09.2018 р. (договір оренди с/г техніки)). 12.02.2019 року ТОВ «Господарство «Левково» погашає заборгованість шляхом перерахування коштів, що підтверджено випискою банку від 12.02.2019. Окрім того,  12.02.2019 ТОВ «Господарство «Левково» отримало на розрахунковий рахунок  260000грн. за сільськогосподарські послуги, що підтверджено випискою  Креді Агріколь банк. При цьому, будь-яких документів, що підтверджували б повернення помилково повернутих документів, позивачем контролюючому органу не надано. 
В свою чергу, ТОВ "Господарство "Левково" заперечуючи наявність відповідного порушення,   зазначило, що підприємством 12.02.2019 отримано помилково суму у розмірі 500000 грн. Вказана сума  повернута на користь СГ ТОВ "Прогрес", що підтверджується банківською випискою за 12.02.2019 по рахунку НОМЕР_1 . На момент проведення перевірки, у податкового органу був доступ до банківської виписки. 
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що помилково перераховані 12.02.2019 кошти в загальній сумі 500000 грн. того ж дня були повернуті позивачем, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про необґрунтованість висновків перевірки щодо порушення ТОВ «Господарство «Левково» вимог п. 187.1 ст. 187, п. 201.1 ст. 201 ПК України.
Щодо нарахування ПДВ у розмірі 62 212 грн., то як зазначено ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідно наданих до перевірки документів ГОВ "Господарство «Левково" в 2018 році засіяно 46 га соєю про що свідчать, статистична звітність за формою 4-СГ за 2018 року та дані бухгалтерського обліку, а саме: господарство списало на посів сої в 2018 році 9760 кг насіння, або 212.2 кг на 1 га, що підтверджено первинними бухгалтерськими документами та бухгалтерським проведенням Дт 2311 "Виробництво в рослинництві" (номенклатурна група - Соя 201Н") Кт 20Н "Матеріали сільськогосподарського призначення". За даними бухгалтерського обліку підприємство понесло витрати по вирощуванню сої в 2018 році в сумі 608665 грн., в т.ч. 1 матеріальні витрати пов`язанні з придбанням ПММ на суму 54319 грн., добрив на суму 53779 грн., засобів захисту рослин на суму 150059 грн., насіння на суму 203425 грн., що підтверджено бухгалтерським проведенням Дт 2311 “Виробництво в рослинництві” (номенклатурна група -”Соя 2018”) Кт 208 “Матеріали сільськогосподарського призначення”, Кт 203 "Паливо" та первинними бухгалтерськими документами (акти виконаних робіт; лімітно-заборні картки; акти списання пального, добрив, засобів захисту рослин та ін.) рекомендовані норми витрат ЗЗР, добрив свідчать про те, що підприємство проводило посівні роботи по вирощуванню сої саме на 46 га.
Сума податку на додану вартість при придбанні зазначених вище матеріалів була віднесена до складу податкового кредиту у відповідних звітних періодах, про що свідчать бухгалтерські проведення Дт 20 “Виробничі запаси”, Дт. 644 “Податковий кредит” Кт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" та первинні бухгалтерські документи (видаткові накладні, ТТН, зареєстровані ПН).
Перевіркою встановлено, що Т0В "Господарство “Левково" зібрало сою з площі 15 га, що підтверджено даними статистичної звітності за формою 29 СГ та даними бухгалтерського обліку. "Господарство “Левково" оприбуткувало в 2018 році сої в кількості 50000 кг., що підтверджено бухгалтерським проведенням Дт 27 “Продукція сільськогосподарського виробництва" Кт 231 "Виробництво в рослинництві" (номенклатурна група -”Соя 2018”) та первинними бухгалтерськими документами. Про те, що підприємство зібрало сою лише з 15 га свідчить середня врожайність сої - 33,33 ц/га. За даним статистики середня урожайність сої в 2018 році по Вінницькій області складає-29,4 ц/га. Питома вага матеріальних витрат, які понесені на площу 31 га, становлять 67,39% від загальної суми витрат. В сумарному виразі даний показник становить 311060,0 грн. ( 461582x67,39%).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в цій частині, колегія суддів виходить із наступного.
Частиною 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (далі Закон №996-XIV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов`язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
У іншому випадку, відповідно до норм податкового законодавства, у платника податків не виникає права відносити до складу податкового кредиту, витрати без належних на те документів, обов`язковість заповнення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.
Згідно ст.1 Закону №996-XIV первинний документ-це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Частиною 1 статті 9 Закону №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо- безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Отже, витрати платника податку визнаються такими, що пов`язані з господарською діяльністю платника податку у разі, якщо такі витрати пов`язані з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів та спрямовані на отримання доходу.
Як слідує зі змісту наявного у справі наказу директора ТОВ "Господарство «Левково» №27 від  21.04.2018 у зв`язку з надзвичайною ситуацією, несприятливими погодними умовами, створено комісію з обстеження земельної ділянки посіву сої.
23.04.2018 за наслідками проведення обстеження, комісією ТОВ "Господарство «Левково" складено Акт, зі змісту якого вбачається, що соя, посіяна на площі 15 га, не зійшла, загинула та слабка і зріджена. Як наслідок комісією було прийнято рішення щодо проведення перепосіву, ремонту посіву сої на площі 15 га.
Протоколом №1 Загальних Зборів Учасників ТОВ "Господарство «Левково» від 24 квітня 2018 року було прийнято рішення про надання згоди на перепосів (ремонт) знищеного в наслідок несприятливих погодних умов посівів сої площею 15 га.
Наказом керівника ТОВ "Господарство «Левково» від 25.04.2018 №28 ініційовано проведення пересіву (ремонту) посівів сої площею 15 га на полях підприємства.
Вказаними документами підтверджуються доводи позивача про те, що в даному випадку відбувся повторний посів (ремонт), а не засівання 46 га площ, з яких не було зібрано урожай, на переконання суду, є обґрунтованими.
Відповідні обставини  не заперечуються відповідачем, останній лише посилається на те, що позивачем  не надано до перевірки ні протоколу №1 Загальних Зборів Учасників ТОВ "Господарство «Левково», ні наказу керівника ТОВ "Господарство «Левково» від 25.04.2018, яким ініційовано проведення пересіву (ремонту) посівів сої площею 15 га на полях підприємства.
При цьому, як огрунтовано звернуто увагу судом першої інстанції, ні в акті перевірки, ні у відзиві на позовну заяву відповідачем не заперечувався факт здійснення ТОВ "Господарство «Левково» витрат на насіння, мінеральні, органічні і бактеріальні добрива, засоби хімічного захисту рослин, ПМП, тощо у розмірах, вказаних ним у бухгалтерському обліку. Не заперечується також те, що акти витрат насіння та садивного матеріалу, акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, акти ВЗСГ 4 та інші документи складені з дотриманням правил бухгалтерського обліку.
Стосовно висновків контролюючого органу про завищення ТОВ "Господарство «Левково» податкового кредиту за взаємовідносинами з СГ ТОВ "Прогрес” у звітності з податку на додану вартість за грудень 2019 року на суму 15166 грн., колегія суддів вказує на таке.
Так, із акту перевірки слідує, що СГ ТОВ "Прогрес" виписало податкову накладну №5 від 12.12.2019 на суму 72000 грн., в т. ч. ПДВ - 12000 грн. та податкову накладну №10 від 31. 12.2019 на суму 19000 грн., в т. ч. ПДВ - 3166 грн. та зареєструвало їх в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того зазначені податкові накладні ТОВ "Господарство «Левково» включило до податкового кредиту в декларації за грудень 2019 року.
В ході проведення перевірки посадовими особами відповідача встановлено, що зазначені вище податкові накладні виписані безпідставно, оскільки відповідно даних бухгалтерського обліку, а саме - даних оборотно-сальдової відомості бухгалтерського рахунка 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»- контрагент СГ ТОВ "Прогрес", картки рахунка 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»- контрагент СГ ТОВ "Прогрес", обороти 12.12.2019 та 31.12.2019 не проводились.
В той же час, судом першої інстанції встановлено, що податкова накладна №5 на суму 72000 грн. датована саме 13.12.2019, а не 12.12.2019, як про це вказано в акті перевірки.
За змістом пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої-дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг-дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. 
В даному випадку, відносно податкової накладної №5 від 13.12.2019 першою подією є дата складання видаткової накладної №69 від 13.12.2019, а відносно податкової накладної №10 від 31.12.2019 першою подією є дата складання акту надання послуг №70 від 31.12.2019.
При цьому, відповідні податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних за відсутності зауважень з боку органів Державної податкової служби. Доказів зворотного відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано не було.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки перевірки в цій частині.
Відносно  визначення відповідачем податкового зобов`язання з ПДВ за червень 2018 року на суму 4856 грн., у зв`язку з реалізацією цукру нижче мінімальної ціни, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 18.01.2017 №22 «Про державне регулювання виробництва цукру та цукрових буряків у період з 1 вересня 2017 р. до 1 вересня 2018 року», колегія судді вказує на наступне.
П.188.1 ст.188 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.
Так, згідно акту перевірки, посадові особи відповідача дійшли висновку, що в порушення п.188.1 ст.188 ПК України ТОВ «Господарство «Левково» реалізувало цукор в червні 2018 року за ціною нижчою від мінімальної ціни реалізації цукру, яка затверджена Постановою КМУ від 18.01.2017 р. № 22 “Про державне регулювання виробництва цукру та цукрових буряків у періоді з 1 вересня 2017 року по 1 вересня 2018 року» та становить 9172,57 грн.
Зокрема, відповідно наданих документів для перевірки ТОВ «Господарство «Левково» реалізувало ТОВ "АТЛІН КОМПАНІ" цукор в кількості 20 тонн за ціною 8923,33 грн. за 1 тонну, що підтверджено видатковою та податковою накладною від 26.06.2018, а ПП "МИХАЛИЧ І KO" 21 тонну цукру за ціною 8923,33 грн. за 1 тонну, що підтверджено видатковою та податковою накладною від 21.06.2018, 21 тонну за ціною 8965 грн. за 1 тонну, що підтверджено видатковою та податковою накладною від 22.06.2018 та 39 тонн за ціною 8923,33 грн. за 1 тонну, що підтверджено видатковою та податковою накладною від 25.06.2018.
Позивач вказані обставини не заперечує, однак зазначає, що податковим органом не враховано, що реалізований цукор відповідає ДСТУ 2316-93, відповідно на реалізацію такого цукру не розповсюджуються ціни, встановлені Постановою КМУ від 18.01.2017 р. № 22 «Про державне регулювання виробництва цукру та цукрових буряків у періоді з 1 вересня 2017 року по 1 вересня 2018 року».
Як видно із додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року №22 «Про державне регулювання виробництва цукру та цукрових буряків у періоді з 1 вересня 2017 року по 1 вересня 2018 року», в ньому визначено мінімальні ціни на цукрові буряки, які поставлятимуться з 1 вересня 2017 року до 1 вересня 2018 року для виробництва цукру в межах квоти “А”, з урахуванням базисної цукристості та на цукор квоти “А”, зокрема встановлено мінімальну ціну на цукор білий, кристалічний ДСТУ4623:2006/ ГОСТ 31361-2008 на рівні 9172,57 грн.
В той же час, згідно додаткової угоди до договору поставки від 20.06.2018, ПП «Михалич і Ко» (покупець) та ТОВ «Господарство «Левково» (постачальник) вирішили викласти пункт 1.1 Договору поставки в наступні редакції: «Постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві цукор, а покупець прийняти та оплатити отриманий товар відповідно до ДСТУ 2316-93 для Цукор-Пісок. Технічні умови». Відповідна додаткова угода є невід`ємною частиною договору поставки від 20.06.2018.
Отже, визначена постановою КМ України №22 мінімальна ціна у розмірі 9172,57 грн. за тону встановлена саме на цукор білий, кристалічний ДСТУ4623:2006/ ГОСТ 31361- 2008, тоді як позивачем здійснювалась реалізацію Цукру-Піску ДСТУ 2316-93.
Таким чином, твердження відповідача про порушення позивачем п.188.1 ст. 188 ПК України, є недоведеними.
З огляду на усі вище викладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову, в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення форми «Р» №0098870701 від 03.11.2021. 
Що стосується  податкового повідомлення-рішення форми «ПН» №0098880701 від 03.11.2021, то апеляційна скарга не містить жодного обгрунтування відповідача на підтвердження його правомірності, чи необгрунтованості рішення суду першої інстанції в частині надання оцінки вказаному податковому повідомленню-рішенню. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст.242, 243, 250, 304, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Сторчак В. Ю.