ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 923/1035/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.
за участю представників учасників справи:
від Фізичної особи-підприємця Пастух Катерини Сергіївни: Степанишина А.С.
від Новокаховської міської ради Херсонської області: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі 
апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пастух Катерини Сергіївни
на рішення Господарського суду Херсонської області від 07.12.2021, суддя в І інстанції                     Немченко Л.М., повний текст якого складено 16.12.2021 в м. Херсоні
у справі: №923/1035/21
за позовом: Фізичної особи-підприємця Пастух Катерини Сергіївни
до відповідача: Новокаховської міської ради Херсонської області
про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року фізична особа-підприємець Пастух Катерина Сергіївна звернулася до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Новокаховської міської ради Херсонської області про   визнання протиправним та скасування рішення Новокаховської міської ради Херсонської області (8 скликання) №87 від 10.12.2020 "Про викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення у власність для здійснення підприємницької діяльності фізичною особою Пастух Катериною Сергіївною". 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Новокаховська міська рада Херсонської області (8 скликання) рішенням № 87 від 10 грудня 2020 року «Про викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення у власність для здійснення підприємницької діяльності фізичною особою Пастух К.С. вирішила відмовити позивачу у викупі землі, з підстав які є надуманими, тому воно є незаконним та прийнятим із перевищенням наданих органу місцевого самоврядування повноважень. Будь-яких законних документів та обґрунтованих причин щодо винесення Новокаховською міською радою Херсонської області (8 скликання) рішення № 87 від 10 грудня 2020 року «Про викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення у власність для здійснення підприємницької діяльності фізичною особою Пастух К.С.» про відмову позивачу у викупі землі - в наявності немає.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 07.12.2021 у справі  №923/1035/21 відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Пастух Катерини Сергіївни до Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення Новокаховської міської ради Херсонської області (8 скликання) №87 від 10.12.2020 "Про викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення у власність для здійснення підприємницької діяльності фізичною особою Пастух Катериною Сергіївною".
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що згідно плану під назвою «Нова Каховка Херсонської області план зонування території» , земельна ділянка кадастровий номер 6510700000:01:001:1210 знаходиться  в зоні зелених насаджень загального користування, що підтверджено планом зонування, затвердженим рішенням Новокаховської міської ради №2299 від 20.10.2015, тобто в силу норм законодавства власник споруди, яка знаходиться в зоні зелених насаджень не може бути об`єктом купівлі-продажу. Позивач - фізична особа, власник нерухомого майна - кафе, що знаходиться в зеленій зоні міста може використовувати земельну ділянку, на якій розміщено нерухоме майно тільки на умовах оренди відповідно до Закону України " Про оренду  землі".
З огляду на встановлені факти та проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що Новокаховська міська рада, приймаючи спірне рішення № 87 від 10.12.2020 "Про викуп земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності фізичної особи Пастух К.С.", за яким відмовлено Пастух К.С. у викупі землі, діяла в межах своїх повноважень та відповідності до чинного законодавства. При таких обставинах, суд відмовив у задоволенні позовних вимог. 
31.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Пастух Катерини Сергіївни, в якій остання просить рішення Господарського суду Херсонської області від 07.12.2021 у справі  №923/1035/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно з інформацією з Державного земельного кадастру (витяг про земельну ділянку від 14.02.2018 №НВ6503574042018), відповідно до якої земельна ділянка з кадастровим номером 6510700000:01:001:1210, площею 0,0157 га, за адресою: Херсонска область, м. Нова Каховка, вул. Першотравнева (в районі будинку №16), має цільове призначення: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія землі: Землі житлової та громадської забудови, вид використання: Для будівництва та обслуговування кафе.
Зазначає ,що незрозумілим є те, яким чином та коли, на думку Господарського суду Херсонської області, земельна ділянка з кадастровим номером 6510700000:01:001:1210 з цільовим призначенням: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі перетворилась на земельну ділянку рекреаційного призначення без розроблення та затвердження відповідної землевпорядної документації та без державної реєстрації таких змін у Державному земельному кадастрі. Таким чином, при прийнятті оскаржуваного рішення Господарський суд Херсонської області не взяв до уваги факту того, що земельна ділянка 6510700000:01:001:1210 має цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Пастух Катерини Сергіївни на рішення Господарського суду Херсонської області від 07.12.2021 у справі  №923/1035/21.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 направлено до Господарського суду Одеської області копії матеріалів апеляційного провадження для відновлення втраченого судового провадження      у справі №923/1035/21 за позовом  Фізичної особи-підприємця Пастух Катерини Сергіївни до Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення. Зупинено  апеляційне провадження у справі №923/1035/21 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Пастух Катерини Сергіївни на рішення Господарського суду Херсонської області від 07.12.2021 у справі №923/1035/21 до надходження відновленого судового провадження у цій справі.
18.09.2023 року на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло відновлене судове провадження по справі №923/1035/21.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 поновлено апеляційне провадження у справі №923/1035/21 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Пастух Катерини Сергіївни на рішення Господарського суду Херсонської області від 07.12.2021; призначено розгляд справи №923/1035/21 на 14.11.2023 об 11:00 та в подальшому призначено розгляд даної справи на 05.12.2023 о 10:45.
В судовому засіданні 05.12.2023 прийняв участь представник позивача, відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. 
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, оскільки неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи яких достатньо для розгляду заяви по суті.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який було сформовано 14.02.2018 року, земельна ділянка з кадастровим номером 6510700000:01:001:1210 площею 157 м2, яка розташована за адресою: Херсонська область, місто Нова Каховка, по вул. Першотравнева, в районі будинку №16 (привласнено поштову адресу: "вул. Першотравнева, 16-б" рішенням виконавчого комітету), була зареєстрована з цільовим призначенням: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія землі: Землі житлової та громадської забудови, вид використання: Для будівництва та обслуговування кафе.
03 квітня 2018 року на підставі рішення Новокаховської міської ради Херсонської області (7 скликання) від 08.02.2018 року №1201  було проведено земельні торги з продажу права оренди на спірну земельну ділянку комунальної власності, організатором якої була Новокаховська міська рада, а переможцем позивач - Пастух Катерина Сергіївна, про що свідчить протокол проведення торгів №208/04/18, який додається.
03.04.2018 року укладено Договір оренди земельної ділянки №21-18-ФО, відповідно до якого відповідач передав позивачу спірну земельну ділянку, відповідно до п.п. 15,16 якого також зазначено, що земельна ділянка передається за функцією використання - комерційні землі, та цільове призначення: для будівництва та обслуговування кафе на землях житлової та громадської забудови (код цільового призначення (03.07).
Відповідно до п. 17 зазначеного договору оренди було вказано лише одну вимогу, щодо збереження, а саме: що забороняється самовільна забудова земельної ділянки.
Після чого на ім`я позивача Управлінням містобудування та архітектури Новокаховської міської ради було видано Паспорт прив`язки на тимчасову споруду та отримано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.
05.03.2018 року позивача ФОП Пастух К.С. на засіданні комісії Виконавчого комітету Новокаховської міської ради з питань залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Нова Каховка було вирішено звільнити від сплати пайового внеску у зв`язку з тим, що ФОП Пастух Катерина Сергіївна проводила роботи з благоустрою території поза межами орендованої земельної ділянки на суму 68,561 тис. грн., про що свідчить витяг із протоколу №1 від 05.03.2018 року.
28 жовтня 2018 року ФОП Пастух К.С, у встановленому законом порядку почала будівництво і подала Повідомлення про початок будівельних робіт і після їх завершення Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта будівництва на підставі , якої в подальшому зареєструвала право власності.
27.08.2019 року рішенням Виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області №298 “Про привласнення поштових адрес об`єктам нерухомості” було вирішено за п. 6. "в зв`язку з оформленням прав власності та отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10.07.2019 року привласнити поштову адресу АДРЕСА_1 об`єкту нерухомості - кафе Пастух Катерини Сергіївни."
09.09.2019 року Пастух К.С. отримала технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами.
13.09.2019 року проведено реєстрацію права власності на ім`я Пастух Катерини Сергіївни, на будівлю кафе загальною площею 76,1 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером: 6510700000:01:001:1210, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.12.2020 року.
15.10.2020 року рішенням Новокаховської міської ради Херсонської області (7 скликання) №3258 “Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та викуп земельних ділянок” було вирішено:
4. Надати дозвіл на викуп земельної ділянки комунальної власності, яка сформована та зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно:
4.1.  Фізичній  особі ОСОБА_1  площею 0,0157  га,  яка розташована за адресою:   АДРЕСА_1 (привласнено поштову адресу: " АДРЕСА_1 " рішенням виконавчого комітету), для будівництва та обслуговування  кафе,  категорія земель  - землі  житлової та громадської забудови (код класифікації цільового  призначення  - для  будівництва та обслуговування     будівель     торгівлі          (03.07.)), кадастровий номер 6510700000:01:001:1210.
4.1.1. Визначити, що сума авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки становить 7000,00 (сім тисяч) грн.
На виконання вимог зазначених в рішенні міської ради позивач замовила оцінку земельної ділянки та оплатила за послуги експертної грошової оцінки, про що свідчить копія відповідного договору та квитанція про оплату від 28.10.2019 року.
17.11.2020 року ОСОБА_1 уклала Договір про оплату авансового внеску №34-20 та оплатила на рахунок Новокаховської міської ради аванс у розмірі 7000,00 грн..
Рішенням №87 від 10 грудня 2020 року  Новокаховська міська рада Херсонської області (8 скликання) “Про викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення у власність для здійснення підприємницької діяльності фізичною особою Пастух Катериною Сергіївною” вирішила відмовити позивачу у викупі землі на підставі пункту «г» частини 5 статті 128 Земельного кодексу України, у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації – матеріалам генерального плану міста Нова Каховка. Повернуто ФОП Пастух К.С. авансовий внесок у сумі 7000 грн, сплачений відповідно до договору №34-20 від 17.11.2020.
Вказане і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Новокаховської міської ради №87 від 10.12.2020, обґрунтовуючи свої вимоги ст.ст.19, 140, 144 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2002 року у справі №6-рп/2002, ст. ст. 2, 31,  59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.ст. 80, 120 ЗК України, ст.377 ЦК України.
Отже, предметом розгляду даної справи є вимога про визнання протиправним та скасування рішення Новокаховської міської ради про відмову позивачу у викупі землі.
Місцевий господарський суд у своєму рішенні дійшов до висновку, що Новокаховська міська рада, приймаючи спірне рішення № 87 від 10.12.2020 "Про викуп земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності фізичної особи Пастух К.С.", за яким відмовлено Пастух К.С. у викупі землі, діяла в межах своїх повноважень та відповідності до чинного законодавства. 
Судова колегія погоджується із викладеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно зі  статтею 15 ЦК України  кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України  встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Цією ж статтею визначено і орієнтовний перелік способів захисту, зокрема, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій  статті 20 Господарського кодексу України  (далі -  ГК України).
Згідно зі  статтею 144 Конституції України  органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Пункт 10  статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування»  встановлює, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності  Конституції  або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення рішенням органу місцевого самоврядування прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Статтею 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Частиною 3  статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  встановлено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені  Конституцією  і законами України, та керуються у своїй діяльності  Конституцією  і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Відповідно до частини 3  статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.
При прийнятті актів як нормативного, так і ненормативного (індивідуального характеру) державний чи інший орган повинен бути на це уповноважений, діяти в межах наданої йому компетенції.
Отже, у справах щодо оскарження рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування суд повинен перевірити чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ч. 1  ст. 18 ЗК України  до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі,    зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.
Згідно з ч. 1  ст. 19 ЗК України  землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення;е) землі лісового фонду; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості,    транспорту,    зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Відповідно до ч. 1  ст. 20 ЗК України  віднесення    земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади    та    органів    місцевого    самоврядування відповідно до їх повноважень.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що зміна цільового    призначення    земель провадиться органами виконавчої    влади    або органами місцевого    самоврядування, які    приймають    рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування,    вилучення (викуп) земель і    затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про    створення    об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.
Згідно зі ст.    ст.  50,  51 ЗК України  до земель рекреаційного    призначення    належать    землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та    проведення спортивних заходів. 
До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних    стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями    будинків    відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих    таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій,    дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.
Частиною 1  ст. 52 ЗК України  визначено, що землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
У відповідності до ч. 1  ст. 116 ЗК України  громадяни та юридичні особи набувають права    власності    та права    користування    земельними    ділянками із земель державної або    комунальної власності за рішенням    органів    виконавчої    влади    або    органів місцевого самоврядування в межах    їх    повноважень, визначених цим Кодексом.
Згідно із ст. 127 ЗК України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Статтею 128 ЗК України врегульовано порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам.
Так, продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням №87 від 10 грудня 2020 “Про викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення у власність для здійснення підприємницької діяльності фізичною особою Пастух Катериною Сергіївною”  Новокаховська міська рада Херсонської області  вирішила відмовити позивачу у викупі землі.
Рішення №87 від 10 грудня 2020 року  мотивоване тим, що заявлена земельна ділянка розташована в зоні Ж-З на території зелених насаджень загального користування, на підставі пункту «г» частини 5 статті 128 Земельного кодексу України, у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації – матеріалам генерального плану міста Нова Каховка.
Пунктом «г» ч. 5 ст. 128 ЗК України передбачено, що підставою для відмови в продажу земельної ділянки є, зокрема, встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність.
Колегія суддів зазначає, що у п. «а»  ч.4 ст. 83 ЗК України вказано, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем, згідно плану під назвою “Нова Каховка Херсонської області план зонування території”, земельна ділянка кадастровий номер 6510700000:01:001:1210 знаходиться  в зоні зелених насаджень загального користування. 
Вказане підтверджується планом зонування, затвердженим рішенням Новокаховської міської ради № 2299 від 20.10.2015 (а.с.110-111).
Тобто, оскаржуване рішення Ради №87 від 10 грудня 2020 року  у частині відмови ФОП Пастух К.С. у продажу спірної земельної ділянки обґрунтовано встановленою законом забороною передачі земельної ділянки, що належить до земель загального користування, у приватну власність.
Судова колегія апеляційної інстанції звертає увагу, що у  постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №761/31121/14-ц  (провадження №14-218цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що передання земельної ділянки, віднесеної до територій зелених насаджень загального користування (земельної ділянки зелених зон і зелених насаджень міст), для будівництва й обслуговування житлового будинку без зміни її цільового призначення суперечить приписам ЗК України, навіть якщо така ділянка за функціональним призначенням лише частково, як встановив суд апеляційної інстанції, належить до територій зелених насаджень загального користування, тобто до земель рекреаційного призначення.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірна ділянка земельна ділянка з кадастровим номером 6510700000:01:001:1210 площею 157 м2, яка розташована за адресою: Херсонська область, місто Нова Каховка, по вул. Першотравнева, в районі будинку №16, яка знаходиться в зоні зелених насаджень загального користування, не може передаватись у приватну власність, оскільки заборона продажу земель комунальної власності, що відноситься до земель загального користування для потреб населення, встановлена законом, а саме пунктом «г» ч. 5 ст. 128 ЗК та ч.4 ст.83 ЗК України.
А тому, відмовляючи позивачу у продажі спірної земельної ділянка, Новокаховська міська рада діяла у межах компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства та правомірно відмовила ФОП Пастух К.С, у продажі спірної земельної ділянки шляхом винесення рішення №87 «Про викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення у власність для здійснення підприємницької діяльності фізичною особою Пастух К.С.» від 10 грудня 2020 року.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно - будівля кафе загальною площею 76,1 кв.м, яке розташоване в Херсонській області м. Нова Каховка вул. Першотравнева,16-б на земельній ділянці з кадастровим номером 651070000:01:001:1210, тому відмова Ради у продажу спірної земельної ділянки у приватну власність ФОП Пастух К.С. не порушує права позивача як власника об`єкта нерухомості, який розташований на цій земельній ділянці.
Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Як передбачено ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
А за приписами ч. 10 ст. 59 Закону України  Про місцеве самоврядування в Україні  акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Підставами для визнання недійсним акта є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і, одночасно, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних  законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше  не передбачено законодавством.
Отже, індивідуальні акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені. У зв`язку з цим  при вирішенні справи суду належить з`ясувати, які конкретно права та охоронювані законом інтереси позивача порушені оспорюваним актом.
Звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у зв`язку з прийняттям оспорюваного акту не порушено.
Подібні за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 924/817/16, від 29.04.2020 у справі №  922/1363/19,  від 14.05.2021 у справі № 927/580/19.
Аргументи скаржника про те, що рада вирішила відмовити позивачу у викупі землі, з підстав які є надуманими, тому воно є незаконним та прийнятим із перевищенням наданих органу місцевого самоврядування повноважень колегія суддів відхиляє, оскільки у спірних правовідносинах позивачем не доведено наявність правових підстав для визнання незаконним і скасування рішення Ради №87 від 10 грудня 2020 року про відмову ФОП Пастух К.С. у викупі земельної ділянки несільськогосподарського призначення у власність для здійснення підприємницької діяльності. Новокаховська міська рада у своєму рішенні чітко та недвозначно зазначила підстави для відмови ФОП Пастух К.С. у викупі спірної земельної ділянки. 
Щодо доводів скаржника, що останній потребує захисту своїх прав в судовому порядку на підставі положень абзаців 5,6 п.5 рішення Конституційного Суду України Nє 7-пр/2009 від 16.04.2009р. у справі Nє 1-9/2009, оскільки відповідач порушив по відношенню до позивача гарантію стабільності суспільних відносин між органом місцевого самоврядування і фізичною особою підприємцем, прийнявши оскаржуване рішення, колегія суддів вказує таке.
Конституційний суд України у своєму рішенні №7-рп/2009 від 16.04.2009, у справі 1-9/2009 зазначив, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).
У пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначено, що проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.
Відповідно до останнього абзацу пункту 5 цього рішення Конституційного Суду України, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування  є актами одноразового застосування,  вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.
Судова колегія зазначає, що рішення 88-ї сесії 7-го скликання від 15.10.2020р. №3258 «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та викуп земельних ділянок» є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування одноразового застосування та вичерпує свою дію після його реалізації, якою є факт укладення та державної реєстрації договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 6510700000:01:001:1210.
Однак, на цей час договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки між позивачем та відповідачем не укладений, тому рішення 88-ї сесії 7-го скликання від 15.10.2020р. №3258 не є таким, що реалізовано, та відповідно не вичерпало свою дію після його реалізації, а тому не могло бути скасовано чи змінено органом місцевого самоврядування до укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. 
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК України).
Положенням ч. 6 ст. 128 ЗК України передбачено, що рішення міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки, а тому, саме цей договір є кінцевим результатом реалізації рішення та може свідчити про вичерпання його дії такою повною реалізацією. Тобто, зацікавлена особа повинна виконати весь обсяг необхідних та достатніх дії для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки комунальної власності, які необхідні для реалізації рішення, щоб вважати його вичерпаним, а не вчинити лише частину таких дії, зокрема провести оцінку земельної ділянки, оплатити за послуги експертної грошової оцінки, сплатити авансовий внесок. 
Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України, ст. 128 Земельного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. 
Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Таким чином, оскільки між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 6510700000:01:001:1210, який зареєстрований у встановленому законодавством порядку, колегія дійшла висновку, що ФОП Пастух К.С. не доведено належними та допустимими доказами відповідно до положень статей 72,73 ГПК України факт реалізації та вичерпання своєї дії рішенням 88-ї сесії 7-го скликання від 15.10.2020р. 
Крім того, оспорюване позивачем рішення Новокаховської міської, ради Херсонської області 3-ї сесії 8-го скликання від 10.12.2020p. №87 "Про викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення у власність для здійснення підприємницької діяльності фізичною особою Пастух Катериною Сергіївною», не містить жодних посилань на своє попереднє рішення 88-ї сесії 7-го скликання від 15.10.2020р. №3258 яким надано дозвіл на викуп земельної ділянки Пастух К.С., не містить жодного змісту яким би змінювалось чи скасовувалось вказане рішення. 
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пастух Катерини Сергіївни на рішення Господарського суду Херсонської області від 07.12.2021 у справі №923/1035/21 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Херсонської області від 07.12.2021 у справі №923/1035/21 - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 11.12.2023.     

Головуючий суддя                                                              А.І. Ярош

судді                                                                                Г.І. Діброва

                                                                                          Н.М. Принцевська