ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3087/23  Номер провадження 33/814/1778/23	Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Литовченко Р.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 17000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 08.08.2023 року о 17 год. 49 хв. в с. Марківка по вул. Кошового,22А, Полтавського району, він керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці в присутності двох свідків.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 . Відтак, вважає, що його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правомірною.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08.08.2023 року о 17 год. 49 хв. в с. Марківка по вул. Кошового,22А, Полтавського району, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці в присутності двох свідків.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується матеріалами справи, зокрема постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.09.2023 року за ст.124 КУпАП, згідно з якою 08.08.2023 року о 17 год. 49 хв., в с. Марківка Полтавського району Полтавської області по вул. Кошового, 22-А водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «BАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв (власник ОСОБА_2 ), в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 10.9 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, вину у вчиненому визнав повністю, пояснив фактичні обставини по справі. Постанова не оскаржена ОСОБА_1 та набрала законної сили.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.
Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , суд відхиляє зважаючи на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.09.2023 року (набрала законної сили) в тому, що 08.08.2023 року о 17 год. 49 хв., в с. Марківка Полтавського району Полтавської області по вул. Кошового, 22-А водій він керуючи автомобілем «BАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв (власник ОСОБА_2 ), в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 10.9 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, вину у вчиненому визнав повністю, пояснив фактичні обставини по справі. 
Крім того, із письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 в його присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.
Із долученого до матеріалів справи відеозапису (хронологічний відрізок – 18:23:30) вбачається, що ОСОБА_1 говорить нечіткою мовою працівникам поліції (у відповідь на їх прохання надати посвідчення водія) «Я нормальний», на що працівник поліції питає його, яка нормальна людина сідає нетверезою за кермо. ОСОБА_1 відповів: «Ну получилось так».
Відтак, суд першої інстанції вірно констатував, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт його перебування при цьому в стані алкогольного сп`яніння підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами у справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2023 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                 Г.Л. Карпушин