ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/7022/22		
Провадження № 22-ц/821/1522/23		
Категорія: 301030400 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Ярошенка Б.М.
прокурора: Барбаш О.А. 

учасники справи: 
позивач: Черкаська обласна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі Черкаської міської ради
представник Черкаської міської ради: Кирман Владислав Олександрович
відповідач:  ОСОБА_1 
представник відповідача: адвокат Коханій Олексій Володимирович
третя особа: ОСОБА_2 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коханія Олексія Володимировича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2023 року (ухваленого в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Казидуб О.Г., повний текст рішення виготовлено 28 липня 2023 року)у справі за позовом Черкаської обласної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

30 грудня 2022 року Черкаська обласна прокуратура, діючи в інтересах держави в особі Черкаської міської ради звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Черкаською обласною прокуратурою за результатами здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 12022250000000151 від 09.06.2022 за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України за підозрою ОСОБА_2 установлено підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді у сфері захисту комунальної власності.
Установлено, що на праві власності за ОСОБА_3 була зареєстрована квартира АДРЕСА_1 (1/2 частина – на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.10.2007, інша 1/2 частина – на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 05.11.2010).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відомостями з актового запису про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси.
На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 вказана квартира належала спадкодавцю на праві власності, тобто входила до складу спадщини.
Установлено, що 01.06.2017 державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Рацівської сільської ради Цьопою Б.А. прийнято рішення № 35481944 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1264179871101).
Реєстрацію права власності проведено на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.1997 № 07/НД, видавник: Черкаська філія Придніпровської товарної біржі, у якому містились завідомо неправдиві відомості про факт продажу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; технічного паспорту від 28.04.2017 № 1263/1, видавник: інженер з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 , довідки КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» від 26.05.2017 № 7952о.
Тобто, ОСОБА_2 заявив про свої права на вищевказану квартиру після спливу 20 років з дати укладення договору купівлі-продажу від 23.12.1997. Також встановлено, що оспорюваний договір від 23.12.1997 не був нотаріально посвідчений, що дає підстави вважати його недійсним.
Вказаний договір купівлі-продажу укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , якому на момент покупки було лише 2 роки, хоча підпис у договорі наявний. Крім того, у вказаному договорі зазначений представник ОСОБА_2 – ОСОБА_5 , яка не є матір`ю ОСОБА_2 .
Згідно даних з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження мати ОСОБА_2 – ОСОБА_6 .
Предметом договору купівлі-продажу від 23.12.1997 є саме квартира АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала ОСОБА_3 з 26.09.2007 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 26.09.2007. Отже, договір між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є фіктивним, оскільки не міг бути укладеним до оформлення права власності на квартиру ОСОБА_3 .
Водночас, у кримінальному провадженні досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до інформації КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» від 16.06.2022 № 289, від 30.06.2022 № 328 реєстрація права власності на спірну квартиру не проводилась, та довідка 26.05.2017 № 7952о на ім`я гр. ОСОБА_2 про зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 не видавалась.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_2 протиправно, на підставі підроблених документів, заволодів нерухомим майном, яке має ознаки відумерлості, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
За вказаним фактом 09.06.2022 розпочато досудове розслідування за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Черкаською обласною прокуратурою.
З обставин справи вбачається, що договір купівлі – продажу квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , датований 23.12.1997, фактично не укладався, як юридичний факт не відбувся та не міг спричинити настання будь-яких законних правових наслідків, а отже не є правовою підставою для набуття ОСОБА_2 права власності на спірне майно.
З огляду на викладене, всупереч вимог Закону № 1952-IV державним реєстратором безпідставно внесено відповідні відомості щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 .
Державна реєстрація права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1264179871101) за ОСОБА_2 здійснена державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Рацівської сільської ради Цьопою Б.А. на підставі нечинних документів, які в установленому законом порядку не видавалися уповноваженими особами, а саме: на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.1997 № 07/НД, видавник: Черкаська філія Придніпровської товарної біржі, у якому містились завідомо неправдиві відомості про факт продажу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; технічного паспорту від 28.04.2017 № 1263/1, видавник: інженер з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 , довідки КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» від 26.05.2017 № 7952о.
Разом з тим, ОСОБА_2 08.08.2017 уклав договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_7 , відповідно до якого останній набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Встановлено, що на час відкриття спадщини померла ОСОБА_3 була власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 302224206 від 07.06.2022.
Відповідно до інформаційних довідок із спадкового реєстру №№ 70722023, 70727031 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заводилась, однак свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповіти та спадкові договори не посвідчувались.
Так, згідно інформації приватного нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Левицької Е.А. 28.05.2016 до неї надійшла поштою заява ОСОБА_8 про прийняття спадщини після ОСОБА_3 . По вказаній заяві з 28.05.2016 на цей час ніхто не з`являвся, ніяких документів не надавав, відповідно свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
Згідно даних з Державного реєстру актів цивільного стану громадян ОСОБА_3 була єдиною дитиною у сім`ї, рідних братів та сестер не має, у шлюбі не перебувала, дітей не має. Жодних родинних зв`язків між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 також немає.
Враховуючи наведені вище обставини, позивач просить суд визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та поновити цей строк. 
Визнати відумерлою спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,9 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1264179871101), яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради (ЄДРПОУ 25212542) квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1264179871101).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2023 року позовні вимоги - задоволено.
Визнано відумерлою спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 ,загальною площею 44,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -1264179871101), яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Витребувано від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -1264179871101).
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що оскільки ОСОБА_2 протиправно, на підставі підроблених документів, заволодів нерухомим майном, яке має ознаки відумерлості, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , тому дійсним власником спірної квартири є ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала одна та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Зважаючи на те, що установлений ч. 2 ст. 1277 ЦК України річний строк з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 у вигляді квартири  АДРЕСА_1 , що належала останній на праві власності, сплинув, тому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказане майно має перейти у власність територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради.
В силу визнання спірної квартири відумерлою спадщиною, остання за приписами п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України підлягає витребуванню від ОСОБА_1 на користь Черкаської міської ради, як розпорядника майна територіальної громади м. Черкаси, яка є дійсним власником спірної квартири.
При цьому, за висновками суду, не вбачається невідповідності втручання держави у право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання у право особи на мирне володіння майном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 24 серпня 2023 року, представник  ОСОБА_1  –адвокат Коханій О.В., вважаючи оскаржуване рішення прийнятим за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, при неправильному застосуванні норм матеріального права, просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2023 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про протиправність набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру грунтується на припущеннях. Позивачем не надано доказів того, що договір купівлі-продажу від 23.12.1997 № 07/НД ОСОБА_3 не підписувався. Зауважує, що вирок у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 на час розгляду справи відсутній, а тому і відсутні підстави стверджувати про фіктивність укладеного договору купівлі-продажу від 23.12.1997 року.
Скаржник зазначає, що у відповідача по справі, як добросовісного набувача, жодних підстав та сумнівів з приводу законності набуття майна не могло виникнути, оскільки відповідач набув право власності на спірну квартиру 08.08.2017 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, при посвідченні якого на нотаріуса покладено обов`язок здійснити перевірку реєстрації права власності за продавцем майна.
Також особа, що подала апеляційну скаргу стверджує, що суд дійшов помилкового висновку про визнання спірної квартири відумерлою спадщиною, адже згідно інформації приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Е.А. 28.05.2016 до неї надійшла поштою заява ОСОБА_8 про прийняття спадщини після ОСОБА_3 . По вказаній заяві з 28.05.2016 на цей час ніхто не з`являвся, ніяких документів не надавав, відповідно свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
Тобто, ОСОБА_8 заявила свої права на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 шляхом подання заяви про її прийняття, а тому вважається спадкоємцем. Крім того, дана особа вчиняла дії щодо спірного майна, зокрема отримувала довідки у БТІ, що також свідчить про матеріально-правовий інтерес останньої в оформленні спадщини. Вказує, що суд першої інстанції без належних доказів та без залучення даної особи до розгляду справи вирішив питання про її права, тим самим фактично усунувши останню від прав на спадкування, без пред`явлення вимоги щодо усунення ОСОБА_9 від права на спадкування. 
Також скаржник вважає, що в даному випадку Черкаська міська рада не була позбавлена можливості самостійно звернутися до суду з відповідним позовом, а підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави в даному випадку відсутні. Лише сам факт наявності в Черкаської обласної прокуратури достатньої кількості доказів не є тією підставою, що надає прокурору заявити позов.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 15 вересня 2023 року, прокурор, вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2023 року – залишити без змін, вважаючи рішення суду законним, обґрунтованим , таким, що відповідає зібраним доказам, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що на праві власності за ОСОБА_3 була зареєстрована квартира АДРЕСА_1 ( частина – на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.10.2007р. (том 1, а.с.63) та після смерті ОСОБА_10 , частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2010 , зареєстрованого в державному реєстрі прав від 16.11.2010 року (том 1, а.с.84).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відомостями з актового запису про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси.
У квартирі АДРЕСА_1 відповідно до інформації Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 22.12.2022, починаючи з 06.06.1975 і до 26.09.2018 була зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (період реєстрації з 18.06.1966 до 07.05.2010). Станом на 22.12.2022р. за вище зазначеною адресою відсутні зареєстровані особи (том 1, а.с.165).
01.06.2017 державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Рацівської сільської ради Цьопою Б.А. прийнято рішення № 35481944 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1264179871101( том 1, а.с.38).
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, реєстрацію права власності проведено на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.1997 № 07/НД, видавник: Черкаська філія Придніпровської товарної біржі ( том 1, а.с.37), у якому містились завідомо неправдиві відомості про факт продажу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; технічного паспорту від 28.04.2017 № 1263/1, видавник: інженер з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 , довідки КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» від 26.05.2017 № 7952о.
Вказаний договір купівлі-продажу укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , якому на момент покупки було лише 2 роки, хоча його підпис у договорі наявний та зазначений представник ОСОБА_2 – ОСОБА_5 . Згідно даних з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження мати ОСОБА_2 – ОСОБА_6 .
Відповідно до інформації КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» від 16.06.2022 № 289, від 30.06.2022 № 328 реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.1997 № 07/НД, зареєстрованого Черкаською філією Придніпровської товарної біржі не проводилась, довідка 26.05.2017 № 7952о на ім`я гр. ОСОБА_2 про зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 не видавалась ( том.1а.с.51 ).
За вказаним фактом 09.06.2022 було розпочато досудове розслідування за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Черкаською обласною прокуратурою.
08.08.2017 ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_7 , відповідно до якого останній набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно інформації приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Е.А. 28.05.2016 до неї надійшла поштою заява ОСОБА_8 про прийняття спадщини після ОСОБА_3 . По вказаній заяві з 28.05.2016 на цей час ніхто не з`являвся, ніяких документів не надавав, відповідно свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
Згідно даних з Державного реєстру актів цивільного стану громадянка ОСОБА_3 була єдиною дитиною у сім`ї, рідних братів та сестер не має, у шлюбі не перебувала, дітей не має. Жодних родинних зв`язків немає.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Коханія О.В. підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК Україна).
Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
За правилами частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно – за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно – за його місцезнаходженням.
Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.
У пункті 8 частини другої статті 293 ЦПК України зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.
Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону (стаття 338 ЦПК України).
Матеріалами справи підтверджується, що за ОСОБА_3 була зареєстрована квартира АДРЕСА_1 ( частини – на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.10.2007р. (том 1, а.с.63) та після смерті ОСОБА_10 , частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2010 та зареєстрованого в державному реєстрі прав від 16.11.2010 року (том 1, а.с.84).
30.03.2016 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, що підтверджується відомостями з актового запису про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси.
У квартирі АДРЕСА_1 відповідно до інформації Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 22.12.2022 починаючи з 06.06.1975 і до 26.09.2018 була зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (період реєстрації з 18.06.1966 до 07.05.2010). Станом на 22.12.2022р. за вище зазначеною адресою відсутні зареєстровані особи (том 1, а.с.165).
Згідно даних з Державного реєстру актів цивільного стану громадянка ОСОБА_3 була єдиною дитиною у сім`ї, рідних братів та сестер не має, у шлюбі не перебувала, дітей не має. Жодних родинних зв`язків немає.
Також судом першої інстанції встановлено та сторонами не спростовано той факт, що згідно інформації приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Е.А. 28.05.2016 року до неї надійшла поштою заява ОСОБА_8 про прийняття спадщини після ОСОБА_3 . По вказаній заяві з 28.05.2016 на цей час ніхто не з`являвся, ніяких документів не надавав, відповідно свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
Суд першої інстанції, врахувавши, що установлений ч. 2 ст. 1277 ЦК України річний строк з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 у вигляді квартири АДРЕСА_1 , що належала останній на праві власності, сплинув, вважав доведеним факт відумерлості спадкового майна та передачу такого майна у власність територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради.
Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним з огляду на наступне.
Так, відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується судом під час розгляду справи.
У справі, що розглядається, прокурор звернувся до суду з вимогами про визнання спадщини відумерлою та витребування майна, при цьому, визначивши в якості відповідача ОСОБА_1 , як кінцевого власника спірного майна.
Водночас, звертаючись до суду з такими позовними вимогами та вказуючи про те, що 28.05.2016 року ОСОБА_8 , яка вважає себе спадкоємицею, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , прокурор жодним чином не залучає її до участі у справі як співвідповідача.
Водночас, очевидним є те, що заявлені прокурором вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_8 , а отже такі вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі без залучення такої особи у якості співвідповідача, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд може вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
Враховуючи те, що до участі у даній справі не залучено співвідповідача, прав та інтересів якого стосується ухвалене судове рішення, це призвело до вирішення спору з неналежним складом учасників.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог прокурора у зв`язку з неналежним суб`єктним складом учасників справи, а саме незалученням до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_8 .
При цьому, судом не надається оцінка обґрунтованості позовних вимог, оскільки останні повинні бути оцінені при розгляді позову, пред`явленого до належного суб`єктного складу учасників справи.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2023 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
 Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,- 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коханія Олексія Володимировича - задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2023 року у справі за позовом Черкаської обласної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа:  ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна -скасувати та ухвалити нове.
В задоволенні позовних вимог Черкаської обласної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                          О.В. Карпенко

Судді                                                                         В.Г. Бородійчук

                                                                               Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлено 30 жовтня 2023 року/