УХВАЛА

30 жовтня 2023 року  
м. Київ

справа №120/18205/21-а
адміністративне провадження №К/990/29165/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року 
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року 
у справі №120/18205/21-а
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,
В С Т А Н О В И В:
13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що наказом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №418-о від 02 листопада 2021 року, її відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку із відсутністю щеплення проти COVID-19.
На переконання позивача, наказ Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №418-о від 02 листопада 2021 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відсторонення працівника від роботи у зв`язку із відсутністю щеплення проти COVID-19 не передбачена нормами статті 46 КЗпП України.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року, відмовлено у задоволені позову. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, скаржник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалами Верховного Суду від 19 червня 2023 року та від 14 липня 2023 року касаційні скарги ОСОБА_1 було повернуто особі, яка їх подала. 
ОСОБА_1 повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску скаржником строку на касаційне оскарження встановленого     статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та відсутністю документа про сплату судового збору.
Запропоновано скаржнику звернутися до Верховного Суду із клопотанням про визнання причин пропуску строку поважними, поновлення такого строку, зазначенням поважних причин пропуску строку звернення з касаційною скаргою та сплати судового збору в розмірі встановленому законом.
До Верховного Суду від скаржника надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших причин пропуску цього строку до якого додано платіжне доручення.
У вказаному клопотанні заявник посилається на те, що повний тест оскаржуваної постанови отримано позивачем 25 квітня 2023 року, що підтверджується довідкою із Сьомого апеляційного адміністративного суду про дату отримання копії постанови. Також, посилається на те, що вже зверталася до Верховного Суду з касаційною скаргою. При цьому, зазначає, що з первісною касаційною скаргою звернулася у межах процесуальних строків, проте ухвалами Верховного Суду від 19 червня 2023 року та від 14 липня 2023 року касаційні скарги були повернуті позивачці, що не перешкоджає повторному зверненню. Зазначає, що копію ухвали Верховного Суду від 14 липня 2023 року отримала 03 серпня 2023 року.
Відповідно до вимог частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
За наведених обставин, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження касаційної скарги, у зв`язку з чим такий строк слід поновити.
Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 12 вересня 2023 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.
Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу №120/18205/21-а у спрощеному позовному провадженні.
В касаційні скарзі позивач, посилаючись на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначає та обґрунтовує, що дана справа має виняткове значення для скаржника.
Відповідно до пункту 4 частини другої     статті 330 КАС України     у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)     статтею 328 цього Кодексу     підстави (підстав).
Скаржник підставами касаційного оскарження визначає пункти 2 частини четвертої статті 328 КАС України вказуючи про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21 щодо питання застосування норм права, а саме положень статті 46 КЗпП України та частини 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини 3 статті 5 Закону України «Про державну службу», у  подібних правовідносинах.
Отже, доводи, які викладені в матеріалах касаційної скарги, вказують на наявність обставин, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником.
Керуючись статтями   328, 329, 330, 334, 340 КАС України  ,-
УХВАЛИВ:
1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.
3. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі №120/18205/21-а.
4.     Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
5. Витребувати з Вінницького окружного адміністративного суду справу №120/18205/21-а.
6.     Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду