ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 грудня 2023 року           справа №200/3532/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання – Передерій Є.О., за участю представника відповідача – Біловол В.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОНАЛАДКА» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя І інстанції – Ушенко С.В.), складену в повному обсязі 21 червня 2022 року у м. Слов`янськ Донецької області, у справі № 200/3532/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОНАЛАДКА» до Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                            ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОНАЛАДКА» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, в якому просить:
визнати протиправними дії щодо відмови у реєстрації 107 розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної
визнати такими, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних у день їх фактичного надходження, а саме - 17.12.2021 вищевказаних 107 розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року повернуто позовну заяву позивача у зв`язку з тим, що вона підписана особою (представником), який не має право підпису позовної заяви та порушенням правил  об`єднання позовних вимог.
Не погодившись із вищевказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження її розгляду. 
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що долучена до позовної заяви довіреність підтверджує повноваження представника та є достатнім доказом в розумінні ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, вказано, що позивачем не порушено правила об`єднання позовних вимог, а суд першої інстанції не надав час товариству (залишивши позовну заяву без руху) для надання пояснень щодо наявності зв`язку між заявленими вимогами.
Позивач, його представник в судове засідання не з`явились
В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказала на правильність висновків суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/3532/22 однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. 
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Щодо об`єднання позивачем позовних вимог, суд зазначає наступне. 
Стаття 2 КАС визначає правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції, а також розмежовує предметну, інстанційну юрисдикцію та територіальну підсудність різних адміністративних справ. Перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, визначено ч. 1 статті 20 КАС. Решта адміністративних справ підсудні окружним адміністративним судам (частина друга статті 20 КАС).
Згідно з частинами 1, 4, 6 статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна апеляційному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) — місцевому адміністративному суду, таку справу розглядає апеляційний адміністративний суд. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Положенням цієї процесуальної норми кореспондують правила частини 1 статті 172 КАС України про те, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Водночас у цій статті в ч. 4, 5 встановлено заборони об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких закон встановлює особливості порядку їх розгляду. Зокрема, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (частина 4 цієї статті), а також щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам (частина 5 цієї статті).
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання в одне провадження лише тих позовних вимог, які належить розглядати за правилами різної підсудності.
З аналізу позовних вимог, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень вищевказаних норм Кодексу, оскільки вони підлягають розгляду в окружному адміністративному суді.
При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Відтак, суд наділений правом на самостійне роз`єднання позовних вимог, чим він не скористався.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень товариством  ст. 172 КАС України при поданні позовної заяви.
Щодо наявності/відсутності повноважень у представника за довіреністю на підпис позовної заяви, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
Частинами 3 та 5 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Відповідно до положень ст. 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Як вбачається з ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з вимогами ст. 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи;
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вона надійшла до суду за підписом представника Золотухіна Романа Михайловича, який діє на підставі довіреності від 31 січня 2022 року № 14/ЭН/2022, виданої директором ТОВ «ЕЛЕКТРОНАЛАДКА» Колєсніковим М.В.
Суд першої інстанції вказав, що матеріали позовної заяви не містять підтвердження, що Колєсніков М.В. обіймає посаду директора ТОВ «ЕЛЕКТРОНАЛАДКА» та, вказав на  відсутність доказів, які дозволяють встановити обсяг повноважень вказаної посадової особи (статут, положення, трудовий договір (контракт).
За приписами  ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»    адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого    законом    на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»    адвокат має право, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом становлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження повноважень на представництво позивача до позовної заяви адвокатом  Золотухіним Р.М. додано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДН № 5496, копію посвідчення та копію довіреності на право представляти (вести справи) позивача.
У свою чергу, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю є достатнім для підтвердження факту, що Золотухін Р.М. має статус адвоката.
З огляду на те, що представник позивача - адвокат веде судову справу від імені товариства, він як адвокат, має право на подання позовної заяви.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.
При відпрацюванні матеріалів справи суди користуються офіційними джерелами (сайтами), і в даному випадку вся необхідна інформація (щодо повноважень директора товариства, тощо) міститься на відкритих офіційних сайтах.
Відтак, посилання суду першої інстанції на відсутність в матеріалах справи доказів щодо наявності у директора товариства обсягу повноважень, зокрема, щодо надання довіреності адвокату є незмістовним.
З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про підписання позову особою, повноваження якої не підтверджено у спосіб, встановлений законом, є помилковим.
Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву діяв передчасно, без детального вивчення змісту позовної заяви та наданих на підтвердження помножень представника документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, позовну заяву діяв передчасно, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. ст. 294, 310, 312, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, - 

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОНАЛАДКА» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року у справі № 200/3532/22 – задовольнити.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року у справі № 200/3532/22 - скасувати, а справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 04 грудня 2023 року
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 грудня 2023 року.      
           
Судді                                                                                                 А.В. Гайдар 
                                                                                                             І.В. Геращенко
                                                                                                             Е.Г. Казначеєв