КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 752/15747/22                                                                                Головуючий у І інстанції Кордюкова Ж.І.
Провадження №22-ц/824/12572/2023                                                             Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
14 грудня 20223 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Стеценка Юрія Володимировича на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2022 року ТОВ «Теплопостачсервіс»звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 рокувідкрито провадження по даній справі, вирішено питання про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Роз`яснено відповідачу право протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву.
На адресу суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Стеценка Ю.В. надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ «Теплопостачсервіс» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року відмовлено в прийнятті та об`єднанні в одне провадження з первісним позовом зустрічного позову, повернуто зустрічний позов ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Стеценко Ю.В. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не навів аргументів, що обидва позови не взаємопов`язані, виникають з різних правовідносин або що задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Звертає увагу, що оскаржувана ухвала суду називається «про відкриття провадження у цивільній справі», проте зміст ухвали не містить посилання на відкриття провадження.  
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак суд першої інстанції прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.
Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що прийняття зустрічного позову про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії призведе до того, що спільний розгляд первісного позову та зустрічного позову призведе до порушення принципів оперативності та своєчасності розгляду справи і невиправдано ускладнить судовий розгляд.
Проте з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись з наступних підстав.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими ст.ст.123 - 126 ЦПК України 2004 року. Відповідач має право пред`явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (ч.1 ст.123 ЦПК України 2004 року, а треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред`явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду (ч.1 ст. 34 ЦПК України 2004 року). Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі). Роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи (зокрема, у зв`язку з необхідністю призначення складної експертизи за окремими вимогами, тривалого відрядження або тяжкого захворювання одного чи кількох з позивачів або відповідачів). У разі роз`єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз`єднання позовів і копія пред`явленого позову.
Враховуючи вищевикладене, можна прийти до висновку, що умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів.
Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.
Таким чином, вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову суд з`ясовує такі питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю чи частково задоволення зустрічного позову.
Згідно зі ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.
Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас, подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з одного договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, за яким виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором № М4/74 від 28.07.2020.
Пред`явивши позов до ОСОБА_1 , позивач ТОВ «Теплопостачсервіс» зазначав, що відповідачка не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. У зв`язку з цим, ТОВ «Теплопостачсервіс» просило стягнути на свою користь заборгованість за житлово - комунальні послуги.
Звернувшись із зустрічним позовом до ТОВ «Теплопостачсервіс», ОСОБА_1 зазначала, що при заключенні договору вона повідомила про встановлення у квартирі лічильника гарячої води, надала свідоцтво про повірку. ТОВ «Теплопостачсервіс» не зазначило у п. 4 договору про лічильник. У серпні 2020 року почала діяти система «Мій Дім. Особистий кабінет» та вона у особистому кабінеті щомісячно виставляла показники лічильника води 0. Попри це відповідач самостійно нараховував заборгованість. Звернувшись з заявою про проведення перерахунку плати за надані послуги до неї прибув працівник позивача, перевірив лічильник та склав Акт контролю знімання показників лічильника обліку води з показником 0. ТОВ «Теплопостачсервіс» не зробило перерахунок. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просила визнати протиправними дії ТОВ «Теплопостачсервіс» щодо нарахування заборгованості з оплати централізованого опалення та з оплати за послуги за постачання гарячої води у період з жовтня 2016 року по вересень 2022 року та просила зобов`язати ТОВ «Теплопостачсервіс» здійснити перерахунок вартості послуг у період з жовтня 2016 року по вересень 2022 року.
Правовий аналіз змісту позову ТОВ «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, що перебуває в провадженні суду першої інстанції, та поданого ОСОБА_1 до ТОВ «Теплопостачсервіс» зустрічного позову про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, свідчить про те, що обидва позови взаємопов`язані та поєднані спільним предметом спору, який виник з одних правовідносин, а отже спільний їх розгляд є доцільним, сприятиме об`єктивному вирішенню спору.
При цьому, зважаючи на умови укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, може виключити повністю або частково задоволення первісного позову та/або навпаки.
Проте суд першої інстанції на наведене не звернув уваги, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті зустрічного позову.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку що ухвала суду першої інстанції про повернення зустрічного позову постановлена з порушенням норм процесуального права і таке порушення норм процесуального права перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стеценка Юрія Володимировича- задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 14 грудня 2023 року.

 
Судді:                                                                          Д.О. Таргоній
 
                                                                                     С.А. Голуб
 
                                                                                              Т.О. Писана