Справа № 461/1112/22                        Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф. 
Провадження № 33/811/1478/23                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., з участю захисника Тараченка І.В. (в режимі відеоконференції), представника Львівської митниці Зирянова О.Ю., розглянувши у м.Львові апеляційну скаргу захисника Тарасенка І.В. на постанову Галицького районного суду м.Львова від 15 березня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України

встановив:

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 15 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації в дохід держави транспортного засобу марки «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації USA.
Згідно з постановою суду 20.01.2022 року близько 18-59 год. в зону митного контролю по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав автобус «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому в якості пасажира переміщувався гр. ОСОБА_2 , який слідував з Польщі в Україну.
Під час проходження митного контролю та митного оформлення вищезазначеного транспортного засобу встановлено, що на даного громадянина спрацював профіль ризику 401-1 та 801-1, що наявна інформація про ввезення у попередніх періодах інших ТЗ, про який відсутні відомості щодо подальшого вивезення. Проведеною перевіркою у відповідності до інформації електронних баз даних АСМО «Інспектор» та єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) з`ясовано, що гр. ОСОБА_2 02.06.2019 19:49:26 ввіз на митну територію України транспортний засіб HYUNDAI SONATA реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації НОМЕР_4 , в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року». Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, гр. ОСОБА_2 до митного контролю не надав. Відповідно до п.1 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Разом з тим нормами ч. 1 ст. 192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.
Таким чином, ОСОБА_3 на транспортному засобі HYUNDAI SONATA реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації USA перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів на митну територію України більше ніж на тридцять діб.
Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) органом митниці кваліфіковано за ч.6 ст.481МК України.
Захисник Тарасенко І.В. подав апеляційну скаргу на зазначену постанову суду, в якій просить, оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.
На підтримку своїх апеляційних вимог апелянт, покликається на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням вимог законодавства, без повного та об`єктивного розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 12.01.2020 року виїхав з території України та в подальшому через впровадженні на території України карантинні заходи через епідемію вірусу Ковід не зміг потрапити на територію України для вивезення транспортного засобу. Про зазначені обставини ОСОБА_1 повідомив митну службу з допомогою перекладача через гарячу лінію митного органу. Також апелянт вважає складений протокол про порушення митних правил не належним доказом, оскільки ОСОБА_1 не володіє українською мовою і такий був складений без участі перекладача.
Також апелянтом в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час і місце розгляд справи судом, а тому вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
Заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, представника митного органу, який заперечив апеляційну скаргу сторони захисту, дослідивши матеріали справи №461/1112/22 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 15.03.2022 року.
Суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, послався на протокол про порушення митних правил №0124/20900/22 від 20.01.2022 року; копію контрольного талону для проходження по «червоному коридору» серії ТGС номер 613969; митну декларацією; витяг з даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску; доповідну записку працівника митного органу.
Разом з тим, апеляційний суд приходить до переконання про те, що протокол про порушення митних правил 0124/20900/22 від 20.01.2022 року є недопустимим доказом з огляду на наступне.
Відповідно до статті 494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Протокол про порушення митних правил це фактично комплексне джерело доказової інформації. При цьому він набуває значення доказу лише за умови коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою митних органів; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим відповідною нормою чинного законодавства. Протокол про порушення митних правил повинен містити перелік усіх обов`язкових реквізитів до нього, і у разі їх відсутності він не може мати доказового значення.
Таким чином, протокол про порушення митних правил займає провідне місце у переліку засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи митних органів або суд встановлюють наявність чи відсутність митного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що наведені, серед іншого, у ст. 280 КУпАП i мають значення для правильного вирішення справи. Така позиція законодавця вимагає саме від посадових осіб, які складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.
Натомість, уповноваженими представниками митного органу наведені вимоги та положення при складанні протоколу про порушення митних правил №0124/20900/22 від 20.01.2022 року виконано не було.
У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі -Конвенція), притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію, зокрема висловив Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Надточій проти України" від 15.05.2008.
Згідно ст.6 даної Конвенції:
«Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b)мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c)захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагати інтереси правосуддя; d)допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що йсвідків обвинувачення; е) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею-одержувати безоплатну допомогу перекладача».
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосуванні практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ч. 5 ст.494 МК України, у разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз`яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою.
Згідно положень ст.503 МК України, перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Перекладач зобов`язаний точно і в повному обсязі здійснювати доручений йому переклад, у разі необхідності брати участь у проведенні процесуальних дій у справі про порушення митних правил. Як перекладач може виступати посадова особа митного органу.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу №0124/20900/22 від 20.01.2022 року, такий складено державним інспектором Гоменюк Л.Я. в присутності гр. США ОСОБА_1 . При цьому, докази належного роз`яснення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні.
Більше того, в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не володіє українською мовою, а отже останній не міг розуміти суть протоколу та його зміст, зокрема в частині яка стосується його прав.
Вказане свідчить про те, що протокол про порушення митних правил складено з грубими порушеннями законодавчих вимог до процедури його оформлення та складання, а також містить істотні недоліки та не може слугувати допустимим й достатнім доказом винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 є громадянином США, який до того ж і не володіє українською мовою, незалучення до наведених процесуальних дій професійного перекладача прямо вказує на недопустимість вказаного доказу. 
При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення самого ОСОБА_1 , які могли б вказати на те, що останній може володіти українською мовою або розуміє зміст складеного протоколу, наявність підписів останнього в протоколі про порушення митних правил не може бути доказом того, що останній розумів його зміст та свої права, оскільки такий складений взагалі без залучення перекладача. Також відсутні будь-які дані про те, що працівником митниці під час складення протоколу вживалися заходи по залученню перекладача.
Враховуючи ту обставину, що протокол про порушення митних правил №0124/20900/22 від 20.01.2022 року, який складено відносно ОСОБА_1 не може бути прийнято до уваги як належний та допустимий доказ в цій справі, як наслідок не можуть бути прийняті як доказ вини ОСОБА_1 інші матеріали додані до цього протоколу та покладені в основу постанови суду першої інстанції.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, і така в основу якої покладено докази, які здобуті в незаконний спосіб, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 – закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.294 КУпАП, ст.467 МК України -

постановив:

Поновити захиснику Тарасенку І.В. строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Тарасенка І.В. задоволити.
Постанову Галицького районного суду м.Львова від 15 березня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України, скасувати, а провадження у справі №461/1112/22 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду Березюк О.Г.