УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2023 року
м. Київ
Справа № 282/1211/17
Провадження № 51 - 6756 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року щодо нього,
встановив:
Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2022 року, залишеним без зміни ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 засуджено за ст. 186 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки кожного.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вищевказаних судових рішень в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни цих судових рішень, і які, на її думку, були допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Згідно з положеннями ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України засуджений у своїй касаційні скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, незаконність та необґрунтованість судових рішень, проте не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України.
Крім того, у поданій скарзі засуджений посилаючись у касаційній скарзі на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України, не зазначає в чому саме полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які порушення кримінального процесуального закону на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційних скарг сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Разом з тим, засуджений має зазначити вимогу до суду касаційної інстанції з врахуванням положень ст. 425 ч. 1 п. 1 КПК України про те, що він має право на касаційне оскарження судових рішень лише в частині, що стосується його інтересів.
Також в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано копії додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає 2 примірника копії касаційної скарги з копіями судових рішень, що оскаржуються).
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженому ОСОБА_4  п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3