СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року                                   м. Харків                        Справа № 922/747/22  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя  Гребенюк Н.В.
при секретарі Семенові О.Є.  
за участю:
позивача –    адвоката  Нагірняк Я.В., ордер серії КС№ 876807 від 31.08.2023 року;  
відповідача –  адвоката  Яровенко О.Ю., ордер серії ВІ№ 1166416 від 11.09.2023 року; 
третя особа – не з`явився; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon" апеляційну  скаргу представника  Фізичної особи-підприємця Полянської Віти Олександрівни – адвоката  Нагірняк Я.В. (вх. №1822Х/1-18) 
на рішення   господарського суду Харківської       області від 03.07.2023 року у справі №922/747/22,  ухвалене   в приміщенні господарського суду Харківської       області (суддя Новікова Н.А.),  повний текст якого  складено 03.07.2023 року 
за позовом          Фізичної особи-підприємця Полянської Віти Олександрівни, м.Харків
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача -  ТОВ  "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", м. Харків
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар", м. Харків
про стягнення 466395,00 грн.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням   господарського суду Харківської      області від 03.07.2023 року у справі №922/747/22 у задоволенні позову відмовлено  повністю.
Представник Фізичної особи-підприємця Полянської Віти Олександрівни – адвокат Нагірняк Я.В. з рішенням   суду першої інстанції не погодилась    та звернулась       до Східного   апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення    господарського суду Харківської       області від 03.07.2023 року  у справі   повністю  та ухвалити  нове рішення,  яким позов задовольнити повністю.
Одночасно апелянт, посилаючись на положення ст. 256 ГПК України просила  поновити строк для подання апеляційної скарги, оскільки з повним текстом судового рішення апелянт ознайомилась 29.08.2023 року через підсистему "Електронний суд". 
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.
Рахунок на оплату  не підтверджує факту надання послуг та об`єму наданих послуг, а тому не може слугувати доказом наявності заборгованості.
Дії відповідача щодо відключення електроенергії у приміщенні, яке на праві приватної власності належить апелянту є незаконними. 
До  матеріалів справи надано претензії, акти та звернення до відповідача з доказами їх відправлення;   в результаті протиправної поведінки відповідача 18 лютого 2022 року  було викликано поліцію. 
Посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/422/18.
Протоколом  автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2023 року, для розгляду справи суддею – доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В.  
Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022                від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указами  Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року,  №58/2023 від 06.02.2023 року,  №254/2023 від 01.05.2023 року,  №451/2023 від 26.07.2023 року, відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18  серпня  2023 року строком на 90 діб.
        Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 “Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану” встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua.  
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.09.2023 року клопотання представника  Фізичної особи-підприємця Полянської Віти Олександрівни – адвоката  Нагірняк Я.В.   про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено  строк на подання апеляційної скарги; відкрито  апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника  Фізичної особи-підприємця Полянської Віти Олександрівни – адвоката Нагірняк Я.В.      на   рішення      господарського суду Харківської       області від 03.07.2023    року у справі; учасникам справи    встановлено  строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України,        з доказами надсилання його апелянту; призначено справу   до розгляду на   "04" жовтня 2023 р. о 13:45 год.   у приміщенні Східного  апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання  №132; задоволено    клопотання     представника  Фізичної особи-підприємця Полянської Віти Олександрівни – адвоката  Нагірняк Я.В., судове засідання у справі,  призначене на   "04" жовтня    2023 р.  о  13:45 год.   в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №132 ухвалено    провести  за участю  представника  Фізичної особи-підприємця Полянської Віти Олександрівни – адвоката  Нагірняк Я.В.         в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного   представника; повідомлено    представника  Фізичної особи-підприємця Полянської Віти Олександрівни – адвоката  Нагірняк Я.В.,  що для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції представник зобов`язаний зайти до системи відеоконференцзв`язку та авторизуватися в ній за 10 хвилин до початку судового засідання; активувати технічні засоби (мікрофон, навушники, камеру) та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою системи; очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі в судовому засіданні. Для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції надіслати на електронну адресу суду документи, що посвідчують особу та її повноваження, скріплені електронним цифровим підписом, а в разі відсутності такого підпису - скановані копії документів і пред`явити їх оригінали під час судового засідання; запропоновано учасникам справи   свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua та телекомунікаційної мережі “Електронний суд”; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; запропоновано   учасникам справи   визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду; попереджено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи; витребувано   з господарського суду Харківської    області матеріали справи №922/747/22; до  розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Харківської області  від 03.07.2023 року у справі №922/747/22 зупинено.
11.09.2023 року на адресу суду від представника  відповідача – адвоката Яровенко О.Ю. надійшло клопотання (вх. № 10921   ел. 13118), яке долучено до матеріалів справи,         в якому остання просила внести у справі № 922/747/22 відомості про представника відповідача – адвоката Яровенко О.Ю. до підсистеми "Електронний суд" для можливості електронного обміну документами.
15.09.2023 року  на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/747/22 (вх.№11179).
25.09.2023 року на адресу суду від    відповідача  надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№11511), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, судові витрати покласти на позивача,  в обґрунтування якого вказує на те, що відключення електропостачання у приміщеннях позивача 16.02.2022 року  спричинене виникненням позаштатної ситуації, відновленню електропостачання перешкоджає існування заборгованості у ТОВ "НВП Залізничавтоматик" за договором 01/10 від 01.10.2011 року;  витяг з ЄРДР, копії протоколів допиту свідків, не свідчать про наявність вини у діях відповідача щодо обмеження та відключення електропостачання у приміщеннях позивача.
            В судовому засіданні 04.10.2023 року представник позивача  підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити; представник відповідача  в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.            
          Представник  третьої особи  у судове засідання, призначене в приміщенні Східного апеляційного господарського суду    04.10.2023 року   не з`явився, хоча належним чином був повідомлений  про дату, час та місце розгляду заяви у суді апеляційної інстанції; розгляд заяви здійснювався судом     за відсутності представника третьої особи.  
Ухвалу    суду від 08.09.2023 року     було надіслано засобами поштового зв`язку: ФОП  Полянській В.О. (№0600225572469);  ТОВ  "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (№0600225572450) – відправлення вручено 21.09.2023 року; ТОВ  "Бізнес-центр "Кобзар" (№0600225572477) – відправлення вручено 13.09.2023 року; представнику ФОП  Полянської В.О.- адвокату Нагірняк Я.В. (№0600225575948).
           Процесуальні документи надсилались представнику позивача – адвокату Нагірняк Я.В.   до електронного кабінету в системі "Електронний суд".
05.10.2021 року  офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.
Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.
Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у   постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 року  у справі №906/184/21, від 02.11.2022  року у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 року  у справі №916/1716/20, від 22.12.2022 року у справі №922/40/22, де, зокрема, вказано на те, що   чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.
Таким чином, надсилання судового рішення в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету).
       Також, інформацію про дату, час та місце розгляду  справи було розміщено на   офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду  веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".
Окрім того, відповідно до ч. 2                 ст. 2 Закону України “Про доступ до судових рішень”              усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. 
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1                 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Ухвалу     суду   апеляційної інстанції   від 08.09.2023 року        у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.
          Статтею  12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 
Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
        Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).
При цьому, від учасників справи  впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції   справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.
           Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
          Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини        від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000         у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006         у справі "Красношапка проти України").
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
        Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених         ст.         42 ГПК        України та         беручи до уваги відсутність клопотань          від учасників справи           щодо відкладення розгляду апеляційної скарги          у зв`язку з заходами,  встановленими особливим режимом роботи  суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні. 
          Розглянувши матеріали справи,      заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським         судом першої інстанції         неоспорених обставин справи,        колегія суддів встановила наступне.
 ТОВ "Бізнес-центр "Кобзар" на праві приватної власності володіє частиною нежитлових приміщень будівлі (в тому числі приміщення підвалу, 1-5 поверхів та технічного поверху), загальною площею 914,8 кв. м., розташованої за адресою: м. Харків, пр-т Науки, буд. 36, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 32624553 від 23.01.2015 року.
Позивач – ФОП Полянська В.О., також,  є власником частини нежитлових приміщень, загальною площею 331,4 кв. м., що знаходяться в будівлі за адресою: м.Харків, пр-т Науки, буд. 36, а саме: нежитлового приміщення 2-го поверху № 2-б, загальною площею 47,4 кв. м., в літері “А-5”, на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 10.02.2009 року № 234, укладеного з ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_2 та нежитлових приміщень 2-го поверху № 3, 4, 5, 6, 7, 30, 30а, 31, 32, 33, 34, загальною площею 284,0 кв. м., в літері “А-5”, на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 10.02.2009 року  № 231, укладеного з ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар”, що підтверджується наявними у справі копіями    договорів та Витягами з Державного реєстру правочинів № 69707887 від 10.02.2009 року, № 69707835 від 10.02.2009 року  і Витягами про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21899733, № 21899558.
Вказані  нежитлові приміщення, власником яких є позивач, протягом кількох років поспіль на підставі відповідних договорів оренди перебували в оренді, зокрема у ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (3-ї особи), ТОВ "НВО "Залізничавтоматика", ФОП Гамуряк В.І., ФОП Гамуряк Н.В., ТОВ Лінар Транс”, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ФОП Блага К.П. 
01.10.2011 року  між ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” (Стороною-1), ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (Стороною-2) та ОСОБА_5 (Стороною-3) укладено договір № 01/10 про надання послуг, пов`язаних з експлуатацією будівлі та компенсації частини вартості комунальних послуг, згідно з умовами п.  2.1.1, 2.1.2 якого ТОВ “Бізнес-центр “КОБЗАР” зобов`язане забезпечувати надання ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" послуги з експлуатації будівлі, а також доступ до комунальних послуг, а  ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" зобов`язане сплачувати ТОВ “Бізнес-центр “КОБЗАР” за послуги з експлуатації будівлі та відшкодовувати вартість комунальних послуг, сплачених (або тих, що належать до сплати) ТОВ “Бізнес-центр “КОБЗАР” у розмірі, передбаченому   договором.
Відповідно до п. 1.6 договору № 01/10 від 01.10.2011 року, комунальні послуги - це послуги з електропостачання, опалення, водопостачання, водовідведення. вивезення побутових відходів, у відповідності з нормативами, нормами, стандартами, порядками і правилами, передбаченими діючим законодавством України.
В частині 3 договору № 01/10 від 01.10.2011 року  сторони узгодили права та обов`язки сторін договору, зокрема ТОВ “Бізнес-центр “КОБЗАР” зобов`язане: забезпечити надання послуг з експлуатації будівлі; щомісяця складати, оформляти та надавати ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" в порядку, передбаченому договором, рахунки на відшкодування частини вартості комунальних послуг та акт про надання послуг з експлуатації будівлі; в свою чергу, ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" зобов`язане: нести відповідальність за дотримання правил експлуатації будівлі, комунікацій та обладнання; раціонально використовувати комунальні послуги; не порушувати порядок та умови користування комунальними послугами, правила надання комунальних послуг; вимог і норм, діючих у даній сфері (п. 3.1.1, 3.1.3, 3.2.2, 3.2.5, 3.2.7 договору).              
Відповідно п. 3.3 договору № 01/10 від 01.10.2011 року, Сторона-1 має право обмежити або повністю припинити доступ Сторони-2 до комунальних послуг у випадку порушення Стороною-2 зобов`язань зі своєчасної оплати послуг і своєчасної компенсації частини вартості комунальних послуг, а також у випадках невиконання або неналежного виконання Стороною-2 зобов`язань з отримання рахунків на компенсацію частини вартості комунальних послуг і актів про надання послуг, а також у разі інших істотних порушень цього договору або порушень, які завдали шкоди Стороні-1. Сторона-1 має право тимчасово обмежити або припинити доступ Сторони-2 до комунальних послуг у разі необхідності ліквідації аварій або проведення профілактичних робіт. Якщо таку необхідність можливо передбачити, Сторона-1 заздалегідь розміщує відповідне оголошення у  вестибюлі.
У відповідності до п. 3.4 договору № 01/10 від 01.10.2011  року, якщо сторонами не узгоджені ліміти споживання комунальних послуг, Сторона-1 має право встановити ліміти споживання комунальних послуг виходячи з лімітів, встановлених для усієї будівлі пропорційно відношення загальної площі приміщень до загальної площі будівлі. У випадку встановлення лімітів споживання комунальних послуг, або якщо такі ліміти узгоджені сторонами, Сторона-2 зобов`язана дотримуватися таких установлених (узгоджених) лімітів і, у випадку їх порушення, зобов`язана відшкодувати Стороні-1 заподіяні цим збитки (санкції, переплати тощо у результаті перевищення лімітів для будівлі).
Згідно з п. 4.3, 4.4 договору № 01/10 від 01.10.2011 року, Сторона-2 щомісяця, але не пізніше 20 числа, наступного за кожним календарним місяцем, в якому діяв договір, самостійно забирає у Сторони-1 рахунок на відшкодування частини вартості комунальних послуг і акт про надання послуг з експлуатації будівлі (у 2-х екземплярах). Не пізніше 3-х робочих днів з дня отримання, Сторона-2 повертає Стороні-1 підписаний екземпляр акта або передає вмотивовані письмові заперечення з наданням підтверджуючих документів. Сторона-2 сплачує Стороні-1 вартість послуг, наданих в кожному календарному місяці, не пізніше 25-го числа наступного місяця. Сторона-2 відшкодовує Стороні-1 частину вартості комунальних послуг до 25 числа місяця, наступного за місяцем, за який комунальні послуги були нараховані.
Відповідно до п. 9.6 договору № 01/10 від 01.10.2011 року, ФОП Полянська В.О. (позивач) поручається в повному обсязі за виконання зобов`язань ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика"   по договору. 
За змістом   п. 8.1 договору № 01/10 від 01.10.2011 року, договір набирає законної сили з моменту його підписання сторонами та діє протягом 1 року, але в будь-якому випадку до дня повної оплати Стороні-1 усіх передбачених даним договором платежів. Цей договір вважається продовженим кожного разу на 1 рік, якщо не пізніше, чим за 1 місяць до дня закінчення терміну дії даного договору жодна зі сторін не направить іншій стороні письмове повідомлення про відмову від продовження договору.
Докази припинення сторонами правовідносин по договору № 01/10 від 01.10.2011 року у матеріалах справи відсутні, отже цей договір є чинним.
Позивач посилається на таке. 
Порушення  відповідачем своїх зобов`язань за договором № 01/10 від 01.10.2011 року  шляхом вчинення умисних чи недобросовісних дій, чим порушені права позивача, а саме: в період з жовтня 2021 року по 16.02.2022 року  в приміщеннях позивача по декілька разів на день відбувались короткострокові відключення електричної енергії без завчасного попередження ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” (відповідачем) про такі відключення або про зміну потужності чи якихось інших умов постачання електроенергії, як це передбачено умовами договору № 01/10 від 01.10.2011 року;  02.11.2021 року  позивачем було направлено претензію відповідачу - ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” з вимогою повідомити про причину систематичного відключення електроенергії в приміщеннях позивача без попередження та чи було у жовтні 2021 року встановлене додаткове обладнання або внесені зміни в обладнання, яке регулює напругу електроенергії, що поставляється до зазначених приміщень, а також усунути порушення прав власника приміщень шляхом забезпечення безперебійного постачання електроенергії.
До   претензії позивачем додано складений ним разом з орендарями акт від 02.11.2021 року, яким зафіксовано факт відключення електричної енергії в приміщеннях позивача. 
24.11.2021 року, 30.12.2021 року та 31.01.2022 року  позивачем були направлені відповідачу аналогічні претензії, з доданими до них відповідними актами, якими зафіксовані відключення електричної енергії в приміщеннях позивача у вказані  дати. 
Відповідачем не надано відповіді на жодну з вказаних претензій позивача, вимоги позивача щодо усунення порушення прав власника приміщень шляхом забезпечення безперебійного постачання електроенергії до цих приміщень відповідачем залишені без задоволення, що, як вважає позивач, свідчить про безпідставне ухилення відповідачем від виконання своїх зобов`язань по договору № 01/10 від 01.10.2011 року. 
19.10.2021 року позивачем   подано заяву до поліції про те, що посадовими особами ТОВ "Бізнес-центр "Кобзар" самостійно встановлено неліцензійоване обладнання, яке перешкоджає безперебійному постачанню електроенергії в офіси позивача та вимикає електропостачання. Але жодного доказу на підтвердження подачі такої заяви та прийняття її компетентними органами позивачем до матеріалів справи не надано.
        Короткострокові відключення електричної енергії, які відбувались без попередження, неодноразово призводили до виходу з ладу офісної техніки орендарів, внаслідок чого втрачались робочі дані та були порушені господарські зобов`язання користувачами приміщень перед своїми контрагентами. 
16.02.2022 року  електропостачання в приміщеннях позивача було припинено повністю та на момент звернення до суду з  позовною заявою не відновлено, хоча, як вважає позивач, будь-яка заборгованість з оплати вартості комунальних послуг, зокрема електричної енергії у ФОП Полянської В.О. (власника приміщень) та ТОВ “НВП “Залізничавтоматика” (орендаря) відсутня. 
Після припинення електропостачання 16.02.2022 року директором ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" ОСОБА_6 одразу було виявлено службову особу ТОВ "Бізнес-центр "Кобзар", а саме головного інженера Григоренка О.М., який ніс в руках електроприлад - автомат відключення електромережі та виявлено закриту щитову, у зв`язку з чим ОСОБА_6 було викликано наряд поліції та складено заяву про вчинення кримінального правопорушення, втім доказів на підтвердження складення такої заяви позивачем до матеріалів справи також не надано.
Відключення відповідачем електричної енергії у приміщеннях, власником яких він є, призвело до розірвання орендарями укладених з позивачем договорів оренди офісних приміщень, що, в свою чергу, призвело до понесення позивачем - ФОП Полянською В.О. (власником приміщень) матеріальних збитків на загальну суму 466395,00 грн., яка складається з суми неотриманих доходів (упущеної вигоди) у розмірі орендної плати, яку міг би отримати позивач за умови продовження дії вказаних договорів оренди. 
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив   стягнути з відповідача на користь позивача 466395,00 грн. збитків (шкоди).
03.07.2023 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.
Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість                рішення         господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної         скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна               скарга не підлягає     до        задоволення з огляду на таке.
Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.
З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
У рішеннях        Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі       Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В силу ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. 
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). 
Усталеною є позиція, що склад цивільного правопорушення включає чотири загальні умови: 1) протиправність діяння (дії чи бездіяльність); 2) наявність негативних наслідків (шкоди) та їх розмір; 3) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; 4) вина правопорушника. 
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. 
Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).
Таким чином, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України, доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
Отже, одним з факторів, який перш за все впливає на позитивне вирішення питання про відшкодування шкоди, є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими порушеннями (протиправною поведінкою) заподіювача шкоди, у даному випадку це відповідач, та настанням негативних наслідків (завданими збитками). 
За матеріалами справи, ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" та ФОП Полянська В.О., з метою встановлення факту наявності чи відсутності неправомірних дій (протиправної поведінки) в діях відповідача - ТОВ "Бізнес-центр "Кобзар" щодо  тимчасових відключень електричної енергії у період з жовтня 2021 року по 16.02.2022 року  та повного відключення електропостачання з 16.02.2022  року у нежитлових приміщеннях, що належать ФОП Полянській В.О., зверталися до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Бізнес-центр "Кобзар", в якому просили    визнати неправомірними дії ТОВ "Бізнес-центр "Кобзар" щодо припинення доступу ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" до комунальних послуг шляхом відключення від електропостачання нежитлових приміщень 2-го поверху № 2-б, 3, 4, 5, 6, 7, 30, 30-а, 31, 32, 33, 34 в літері "А-5", що розташовані за адресою:      м. Харків, пр-т Науки, буд. 36, загальною площею 331,4 кв. м., які належать ОСОБА_5 ;   усунути недоліки при наданні ТОВ "Бізнес-центр "Кобзар" послуг ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", ОСОБА_5 за договором № 01/10 від 01.10.2011 року про надання послуг, пов`язаних з експлуатацією будівлі та компенсації частини вартості комунальних послуг, шляхом зобов`язання ТОВ "Бізнес-центр "Кобзар" щодо припинення доступу ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" відновити електропостачання в нежитлових приміщеннях 2-го поверху № 2-б, 3, 4, 5, 6, 7, 30, 30-а, 31, 32, 33, 34, в літері "А-5", що розташовані за адресою:      м. Харків, пр-т Науки, 36, загальною площею 331,4 кв. м., які належать ОСОБА_5 .
Рішенням господарського суду Харківської області від 29.11.2022 року  у справі № 922/746/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи в задоволенні    позову, господарський суд першої інстанції  виходив з того, що 12.11.2007 року  між ТОВ "Бізнес-центр "Кобзар" (Споживачем) та АК "Харківобленерго" (Постачальником) був укладений договір на постачання електричної енергії № 025362, предметом якого є постачання електричної енергії споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1. “Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію” до   договору.
Точка продажу електричної енергії зазначена у додатку № 18 “Точка продажу електричної енергії” до  договору.
Згідно з додатком 3.1 від 28.07.2009 року  до договору на постачання електричної енергії № 025362 від 2.11.2007 року, дозволена до використання потужність для будівлі що знаходиться за адресою: м. Харків, пр-т Науки, буд. 36, становить 270 кВт. Відповідач підтверджує, що дозволена потужність є незмінною станом на сьогоднішній день.
У відповідності до п. 3.4 договору № 01/10 від 01.10.2011 року  про надання послуг, пов`язаних з експлуатацією будівлі та компенсації частини вартості комунальних послуг, укладеного між ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” (Стороною-1), ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (Стороною-2) та ФОП         Полянською В.О. (Стороною-3), якщо сторонами не узгоджені ліміти споживання комунальних послуг, відповідач має право встановити ліміти споживання комунальних послуг виходячи з лімітів, встановлених для усієї будівлі пропорційно відношення загальної площі приміщень до загальної площі будівлі. У випадку встановлення лімітів споживання комунальних послуг, або якщо такі ліміти узгоджені Сторонами, Сторона-2 зобов`язана дотримуватися таких установлених (узгоджених) лімітів і, у випадку їх порушення, зобов`язана відшкодувати Стороні-1 заподіяні цим збитки (санкції, переплати та т.п. у результаті перевищенні лімітів для будівлі).
Загальна площа нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр-т Науки, буд. 36, складає 10159,7 кв. м.; сума площ допоміжних приміщень зазначеної нежитлової будівлі складає 1628,6 кв. м.; загальна площа приміщень в нежитловій будівлі, що знаходиться у власності ФОП Полянської В.О. складає 331,4 кв. м.; відсоткова частка приміщень ФОП Полянської В.О. по відношенню до цілої частини нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр-т Науки, буд. 36, складає 3,88% (331,4*100/(10 159,7-1 628,6));  ліміт потужності для приміщень ФОП Полянської В.О. становить приблизно 9 кВт (270/10 159,7 *331,4); ФОП Полянською В.О. та ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" не надано суду доказів того, що їм були встановлені більші ліміти потужності, ніж 9 кВт, які розраховані відповідачем - ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар”, з посиланням на п. 3.4. договору № 01/10 від 01.10.2011 року.
ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", укладаючи договір № 01/10 від 01.10.2011 року, прийняло на себе зобов`язання щодо раціонального використання комунальних послуг та дотримання умов та порядку користування комунальними послугами.
Відповідач посилається на те що, з метою контролю над нормою споживання електричної енергії, перевищення ліміту якої призводить до вимкнення електроенергії для усієї будівлі в цілому, відповідачем у електрощитовій, яка знаходиться у підвалі будівлі, обладнано Прилад захисний релейний (ПЗР) - призначений для захисту мереж від навантаження та недопущення несанкціонованого споживання електроенергії понад встановлені споживачеві ліміти потужності, минаючи прилади обліку; у разі перевищення споживачем ліміту потужності, встановленого технічними умовами на постачання електроенергії, прилад ПЗР, контролюючи потужність, відключає абонента на 160 сек.; після закінчення цього періоду живлення відновлюється і у разі не зниження абонентом споживаної потужності до встановленого значення, після витримки, що дорівнює 9 сек., відбувається повторне відключення споживача, тобто, всі відключення споживачів від електроенергії відбуваються внаслідок їх надмірного споживання електроенергії понад встановлений ліміт.
Господарським судом  першої інстанції встановлено, що у справі № 922/746/22, на підтвердження здійснення ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” перешкод у користуванні майном ФОП Полянською В.О. та ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", останніми надано до суду листи до ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар”, до яких додані складені ними акти щодо       фактів відключення ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” електроенергії.
Разом з цим, із вказаних односторонніх актів (за відсутності доказів виклику представника ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” для складання цих актів), а також інших поданих сторонами доказів достовірно не можливо встановити, що саме ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” вчиняються дії щодо здійснення протиправних перешкод ФОП Полянській В.О. у користуванні належним їй майном, та що такі перешкоди суперечать укладеному між сторонами договору № 01/10 від 01.10.2011 року, за яким ФОП Полянською В.О. та ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" було погоджено можливість відповідача встановити ліміти споживання комунальних послуг виходячи з лімітів, встановлених для усієї будівлі пропорційно відношення загальної площі приміщень до загальної площі будівлі.
Крім того, у ФОП Полянської В.О. та ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" є заборгованість за договором № 01/10 від 01.10.2011 року, яка станом на 16.02.2022 року становить: у ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" - 17232,80 грн. та у ФОП Полянської В.О. - 19233,07 грн.; розміри вказаних заборгованостей підтверджуються наступними рахунками: № 268 від 20.10.2021 року на суму 15277,58 грн.; № 297 від 22.11.2021 року на суму 14820,91 грн.; № 325 від 23.12.2021 року на суму 16535,76 грн.; № 2 від 25.01.2022 року на суму 16756,82 грн., загальна сума 63391,07 грн.
ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" лише частково оплатило комунальні послуги, а саме: на суму 46158,27 грн., та має заборгованість 17232,80 грн. (63 391,07 грн. - 46158,27 грн.). 
Заборгованість ФОП Полянської В.О. підтверджується рахунком № 28 від 25.01.2022 року  на суму 19233,07 грн.
З матеріалів справи  слідує, що відповідач направляв ФОП        Полянській В.О. та ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика"  письмові попередження № 2022/02/11/2 від 10.02.2022 року, № 2022/02/11/1 від 11.02.2022 року, № 2022/02/16/2 від 16.02.2022 року, № 2022/02/16/1 від 16.02.2022 року, де зазначав про наявність непогашеної заборгованості, а також попереджав про можливість застосування положення договору щодо повного припинення доступу до комунальних послуг.
Наявність та розмір заборгованості за комунальні послуги за договором № 01/10 від 01.10.2011 року  ФОП Полянська В.О. та ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" не спростували.
Господарський суд першої інстанції  визнав надані ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” докази наявності заборгованості більш вірогідними, оскільки у разі наявності у ФОП Полянської В.О. та ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" заперечень щодо розміру нарахованих до сплати комунальних послуг вони не довели пред`явлення таких заперечень відповідачу - ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар”,  врахувавши, що умовами п. 4.3 договору узгоджено щомісячний обов`язок ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" самостійно забрати рахунок на оплату, тобто передбачені саме активні самостійні дії з метою обізнаності щодо розміру оплати комунальних послуг за кожен попередній місяць.
Пунктом 3.3 договору № 01/10 від 01.10.2011 року  визначено, що Сторона-1 має право обмежити чи повністю припинити доступ Сторони-2 до комунальних послуг у випадку порушення Сторони-2 зобов`язань зі своєчасної оплати послуг та своєчасної компенсації частини вартості комунальних послуг, а також у випадку невиконання або неналежного виконання Стороною-2 зобов`язань з отримання рахунків на компенсацію частини вартості комунальних послуг та актів про надання послуг, та рівно у випадку інших суттєвих порушень даного договору, або порушень, які призвели до збитків для Сторони-1.
Згідно з ч. 1, 2       ст. 614 ЦК України,       особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Докази порушення відповідачем - ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” взятих на себе зобов`язань за договором № 01/10 від 01.10.2011 року  у матеріалах справи відсутні, як відсутні і докази його безпосередньої вини у відключеннях електроенергії, що відбувались у приміщеннях, належних ФОП Полянській В.О.
Аргументи апелянта на те, що дії відповідача щодо відключення електроенергії у приміщенні, яке на праві приватної власності належить апелянту є незаконними не приймаються.
Матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості ФОП Полянської В.О. та ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" перед відповідачем за договором № 01/10 від 01.10.2011 року та згідно      зі ст. 629 ЦК України,       договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так само не приймаються аргументи апелянта на те, що до    матеріалів справи було надано ряд претензій, актів та звернень до відповідача з доказами їх відправлення,   в результаті протиправної поведінки відповідача 18 лютого 2022 року ним  було викликано поліцію.
Претензії та акти щодо наявності випадків відключення електричної енергії без попередження не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст 76- 79 ГПК України , так як вони не доводять факту порушення відповідачем умов договору № 01/10 від 01.10.2011 року.
З наданих до матеріалів справи доказів у їх сукупності неможливо встановити вини та протиправності в діях відповідача - ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар”.
Крім того, матеріалами справи підтверджується наявність у ФОП    Полянської В.О. та ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" заборгованості по сплаті наданих послуг, що не спростовано ні  позивачем ні третьою особою та надає право відповідачу припинити доступ до комунальних послуг сторони договору, яка не дотримується належного виконання його умов, а відновлення надання таких послуг є можливим лише після усунення такого порушення.
Разом з тим, господарським судом у справі № 922/746/22 не було встановлено наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання дій відповідача - ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” неправомірними та безумовного відновлення електропостачання у нежитлові приміщення 2-го поверху № 2б, 3, 4, 5, 6, 7, 30, 30-а, 31, 32, 33, 34, в літері “А-5”, що розташовані за адресою: м. Харків, пр-т Науки, буд. 36, загальною площею 331,4 кв. м., які належать Полянській Віті Олександрівні та знаходяться у користуванні ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" та було відмовлено в задоволенні позову повністю.
Так, рішенням господарського суду Харківської області від 29.11.2022 року  у справі № 922/746/22 не було встановлено наявність вини та протиправної поведінки в діях відповідача - ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” щодо тимчасових відключень електричної енергії в нежитлових приміщенням позивача в період з жовтня 2021 року по 16.02.2022  року та щодо припинення електропостачання у зазначених приміщеннях з 16.02.2022 року. 
Не погодившись із вказаним  рішенням господарського суду Харківської області від 29.11.2022 року  у справі № 922/746/22 ФОП Полянська В.О. звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, з посиланням на неспроможність своєчасного подання апеляційної скарги з підстав отримання повного тексту судового рішення представником лише 13.02.2023 року.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Полянської В.О. на підставі п.              4 ч. 1       ст. 261 ГПК України у зв`язку з тим, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.06.2023  року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Полянської В.О. на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 року  у справі № 922/746/22 про відмову у відкритті апеляційного провадження. Зазначена ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.
Зважаючи на викладене, з огляду на положення ч. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду Харківської області від 29.11.2022 року  у справі № 922/746/22 набрало законної сили 25.04.2023 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За  відсутності хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення (1 - протиправність діяння (дії чи бездіяльність); 2 - наявність негативних наслідків (шкоди) та їх розмір; 3 - причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; 4 - вина правопорушника) цивільно-правова відповідальність, зокрема шляхом стягнення збитків, не настає. 
Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини.
З  огляду на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України, враховуючи, що рішенням господарського суду Харківської області від 29.11.2022 року  у справі № 922/746/22, яке набрало законної сили, не було встановлено наявність вини та протиправної поведінки в діях відповідача - ТОВ “Бізнес-центр “Кобзар” щодо тимчасових відключень електричної енергії в нежитлових приміщенням позивача в період з жовтня 2021 року по 16.02.2022 року  та щодо припинення електропостачання у зазначених приміщеннях з 16.02.2022 року, господарський  суд  першої інстанції дійшов  обгрунтованого висновку, що позивачем у даній справі не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між відключеннями електричної енергії та збитками, понесеними позивачем - ФОП Полянською В.О. внаслідок таких відключень, що не дає позивачу права на відшкодування за рахунок відповідача збитків (шкоди) у розмірі 466395,00 грн. та, що   підстав  для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 466395,00 грн. збитків (шкоди) не має. 
Господарським судом першої інстанції обгрунтовано враховано правові  висновки, викладені у постановах  Верховного  Суду  від 21.04.2021 року  у справі № 648/2035/17, постанові від 14.02.2018  року у справі № 686/10520/15-ц, де, зокрема, вказано, що  щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України на позивача не покладається обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах. 
Таким чином,  місцевий господарський суд  дійшов обгрунтованого висновку, що позивачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено повний склад цивільного правопорушення, у зв`язку з чим відсутні умови та підстави для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.
Посилання апелянта  на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/422/18, де, зокрема, вказано на те, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання;  доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів; якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню; підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував, не приймаються з огляду на таке.
Так у справі №910/422/18   позов  мотивовано тим, що   відповідач на порушення своїх договірних зобов`язань за договором купівлі-продажу   не здійснив сплату грошових коштів, відтак   сума коштів,   є неодержаним доходом (упущеною вигодою), яку він міг би одержати в разі дотримання відповідачем умов вказаного договору.
Колегія суддів  враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі №913/567/19 (913/403/20), де, між іншим, вказано на таке.
“Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в ухвалі від 27.03.2020 року  у справі № 910/4450/19 зазначив, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).         Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п.  32 постанови від 27.03.2018  року №910/17999/16; п.  38 постанови від 25.04.2018 року  № 925/3/7, п. 40 постанов від 25.04.2018  року № 910/24257/16). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 року  у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року  у справі № 923/682/16.                   При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Суд звертається до правової позиції, щодо послідовно та неодноразово викладалась Великою Палатою Верховного Суду в питанні визначення подібності правовідносин у судових рішеннях: п.  60 постанови від 23.06.2020 року у справі №         696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19), п.  6.30 постанови від 19.05.2020 року  у справі № 910/719/19, постанова від 16.01.2019 року  у справі №         757/31606/15-ц, постанова від 12.12.2018 року  у справі № 2-3007/11, пункт 5.5 від 19.06.2018 року  у справі №922/2383/16; п. 8.2 постанови від 16.05.2018 року  у справі №         910/5394/15-г.”
Таким чином, правовідносини у справі,  на яку    посилається апелянт   та обставини вказаної  справи    №910/422/18, не є подібними до правовідносин у справі №922/747/22,  оскільки предмети та підстави позовів у цих справах,  відповідно і встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин,  а також їх правове регулювання є різними, що виключає подібність спірних правовідносин у цих справах. 
        Отже, висновок  місцевого  господарського суду про відмову у позові     відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників        та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” (Рішення Європейського суду з прав людини          від 18.07.2006 року). 
Зокрема, Європейський суд з прав людини                   у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст.          6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.       6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Апелянту   було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній  скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)
Апелянту    була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
          Керуючись ст. ст. 269,     270, ч.1 ст. ст. 275, 282      Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника  Фізичної особи-підприємця Полянської Віти Олександрівни – адвоката  Нагірняк Я.В.  залишити без задоволення. 
Рішення   господарського суду Харківської    області від 03.07.2023 року  у справі №922/747/22  залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття   і може бути оскаржена  у касаційному порядку  до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів  з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено  09.10.2023 року.

Головуюча   суддя                                                                    О.І. Терещенко

Суддя                                                                                           П.В. Тихий  

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк