Дата документу 22.11.2023 Справа № 332/2625/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/2625/22 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібна О.М.
Провадження № 22-ц/807/2127/23 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року                                             м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Онищенка Е.А.
при секретарі: Книш С.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про визнання незаконним звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнювався в частині збільшення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, до ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про визнання незаконним звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1  посилався на те, що згідно з Наказом № 467 від 18.11.2010р. він був прийнятий на роботу до ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на посаду водія автотранспортного засобу (легкового автомобіля). Наказом № 1255 від 29.12.2020р. його було переведено у цех №15 на посаду водія автотранспортного засобу 5р. з 04.01.2021р. Наказом № 1037 від 28.09.2022р. його було звільнено з посади водія автотранспортного засобу 5р. цеху № 15 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників.
З даним звільненням на підставі наказу № 1037 від 28.09.2022р. він не згоден, вважає його незаконним та таким, що порушує його права.
Позивач зазначає, що протягом останніх років TOB «ЗТМК» постійно порушувало відносно нього діюче законодавство про працю, ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що зокрема полягало в систематичному недоотриманні належної йому заробітної плати та не наданні йому робочого місця за спеціальністю та посадою на підприємстві, при цьому посилається на лист комітету Запорізької обласної профспілкової організації ПИГУ № 137 від 13.09.2019р., де зазначено, що порушення в оплаті праці відносно нього дійсно мали місце. Крім того, ГУ Держпраці у Запорізькій області за його зверненням було проведено перевірку та виявлені систематичні порушення трудового законодавства з боку відповідача відносно нього, складено акт та надано припис про усунення недоліків (лист ГУ Держпраці у Запорізькій області від 14.11.2019р. № 08/02ю8-05/9829). Зазначає, що продовжуючи порушувати Закон, керівництво ТОВ «ЗТМК» звільнило його з посади водія легкового автомобіля своїм наказом № 00000000127 від 19.03.2020р. на підставі п.6 ст.36 КЗпП України. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2020р. по справі № 332/890/20 вищевказаний наказ було скасовано, його поновлено на роботі та стягнуто з відповідача на його користь 28301,25 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На дане рішення суду відповідач подав апеляційну та касаційну скарги, але в їх задоволенні відповідачеві було відмовлено в повному обсязі.
На виконання даного рішення суду 27.01.2021р. було відкрите виконавче провадження ВП №64299781, згідно з яким відповідач повинен був сплатити на його користь 28301,25 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3900 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що в порушення ст.116 КЗпП України цього не зроблено, а рішення не виконано.
Також вказує, що не виконано рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2020р. по справі № 332/1992/20, згідно з яким відповідач повинен був сплатити на його користь 10000 грн. моральної шкоди та 731,86 грн. витрат на професійну правничу допомогу (виконавче провадження ВП №69565138).
Таким чином, TOB «ЗТМК» повинно було в день його звільнення - 28.09.2022р. сплатити йому: 28301,25 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 10000 грн. моральної шкоди та 4631,86 грн. витрат на професійну правничу допомогу, чого зроблено не було, чим порушено ч.1 ст.116 КЗпП та права позивача.
ОСОБА_1 зазначає, що працював в ТОВ «ЗТМК» безперервно більше 12 років за своєю спеціальністю, дисциплінарних стягнень не має, має 5 розряд, є учасником бойових дій та інвалідом третьої групи, належить до осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тобто має переважне право для залишення на посаді. Саме тому позивач розцінює своє звільнення як чергову спробу позбавити його роботи у незаконний спосіб.
Також зазначає, що в порушення вимог ст.49-2 КЗпП України відповідач не пропонував йому ніякої роботи.
Крім того, в порушення ст.47 КЗпП України власник не провів з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
При звільненні позивача (28.09.2022р.) відповідач не провів передбачений законом розрахунок та не сплатив позивачеві всіх сум, що належать йому від підприємства.
Отже, враховуючи той факт, що його звільнення на підставі Наказу № 1037 від 28.09.2022р. відбулося з порушенням порядку, установленого законом, а саме ст.ст. 47, 49-2 КЗпП України та ст.116 КЗпП України, вважає його незаконним.
Оскільки позивач звільнений 29 вересня 2022 року, в уточненій заяві про збільшення позовних вимог від 28.03.2023 просив стягнути з відповідача 46 621,28 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме, за липень та серпень 2022 року. Відповідно до наданої TOB «ЗТМК» довідки від 21.12.2022 № 136 середньоденна заробітна плата позивача становила 347,92 грн.
Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просив суд:
1.Визнати незаконним його звільнення на підставі Наказу № 1037 від 28.09.2022р.
2.Поновити його на посаді водія автотранспортного засобу 5р. цеху № 15 ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат».
3.Стягнути з ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 46 621,28 грн.
4.Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді водія автотранспортного засобу 5р. цеху № 15 ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» та стягнення середнього заробітку за один місяць.
5.Судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про визнання незаконним звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено в повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, проситьрішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при звільненні позивача (28.09.2022р.) відповідач не провів передбачений законом розрахунок та не сплатив йому всіх сум, що належать йому від підприємства. Зазначає, що закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (ст. 10) встановлює, що роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку дотримання строку розрахунку при звільненні.
Так, ТОВ «ЗТМК» повинно було в день його звільнення - 28.09.2022р., сплатити йому: 28301,25 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 10000 грн. моральної шкоди та 4631,86 грн. витрат на професійну правничу допомогу, чого зроблено не було. Враховуючи викладене, вважає, що порушення відповідачем вимог ч. 1 ст.116 КЗпПта ст.47 КЗпП Українищодо остаточного розрахунку з ним при звільненні є підставою до задоволення позовних вимог. 
З довідки ТОВ «ЗТМК» за №123 від 30.11.2022 (а.с. 97) вбачається, що існує заборгованість по заробітній платі з червня по вересень 2022 року у сумі 21369,78 грн. Таким чином, суд встановив факт існування заборгованості із заробітної плати на момент його звільнення, що відповідно є порушенням з боку відповідача вимог ч. 1 ст. 116 КЗпПта ст. 47 КЗпП Українищодо остаточного розрахунку з ним при його звільненні та повинно було бути підставою до задоволення позовних вимог.
Зазначає, що суд не надав оцінку даному факту порушення закону та не застосував у своєму рішенні норми частини першої статті 235 КЗпПУкраїни, яка говорить про те, що уразі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції”іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Щодо висновку суду про те, що на підприємстві у період часу з дня вручення позивачу попередження про наступне звільнення - 26.07.2022 по день звільнення - 28.09.2022 року вакантних посад, які б могли бути запропоновані позивачу, не було, зазначає наступне.
Підставою для даного висновку є довідка за № 09/06-10 від 07.12.2022 ТОВ «ЗТМК» (а.с. 99), з якої вбачається, що у зв`язку зі зменшенням об`ємів виробництва та реалізації продукції, пов`язаних з введенням воєнного стану з 24.02.2022 року на всій території України, ТОВ «ЗТМК» з травня 2022 року розпочато оптимізацію та раціоналізацію штатної структури, шляхом виключення із штатного розпису ТОВ «ЗТМК» посад та професій (штатних одиниць).
Судом не було враховано той факт, що протягом вказаного періоду в ТОВ «ЗТМК» відбувався прийом на роботу водіїв автотранспортних засобів ТОВ «ЗТМК», які взагалі не працювали на підприємстві. Про існування даних випадків на підприємстві позивач заявляв під час судового засідання і просив суд їх дослідити, оскільки не мав і не міг мати документального підтвердження цього факту. Позивач не зміг подати письмове клопотання про витребування доказів цього факту у відповідача, оскільки з вищевказаним доказом ознайомився вже під час останнього судового засідання.
Щодо висновку суду, що при звільненні позивача відповідачем дотримані норми чинного законодавства, позивач не довів, що він має переважне право на залишення на роботі, зазначає, що відповідач здійснив порівняння кваліфікації і продуктивності праці за критеріями, визначеними ним як роботодавцем. У доказі під назвою «Порівняльний аналіз критеріїв працівників, робочі місця яких підлягають скороченню по цеху № 15 на 27.05.2022» (а.с. 91), який було взято судом за основу при ухваленні рішення, відносно позивача зазначена інформація, яка не відповідає дійсності, а саме: у розділі «Класність» позивач зазначений як водій без класності. В той же час, у записі в трудовій книжці позивача № НОМЕР_1 (а.с. 24) вказано: «відновлений на колишньому місці роботи в цеху № 13 водієм автотранспортних засобів 1го класу на дільницю автотранспортної техніки». Даний факт був предметом дослідження у судовому засіданні, але суд не звернув увагу на цю невідповідність, не надав їй оцінки у судовому рішенні, а вищевказаний доказ під назвою «Порівняльний аналіз критеріїв працівників, робочі місця, яких підлягають скороченню по цеху № 15 на 27.05.2022» було взято судом за основу при ухваленні рішення.
Також поза увагою суду залишилось питання стосовно кваліфікації позивача, зазначеній у записі в трудовій книжці № 24 (а.с. 24) «переведений до цеху № 15 водієм автотранспортних засобів 5 розряду на дільницю автотранспортної техніки».
Вказує, що суд не звернув увагу на те, що заявник має безперервний стаж роботи на підприємстві 16 років та є інвалідом третьої групи - учасником бойових дій, і на те, що всі вищеперераховані критерії: кваліфікація, безперервний стаж роботи на підприємстві 16 років та інвалідність, згідно ст. 42 КЗпПУкраїнинадають заявнику переважне право залишитися на роботі у порівнянні з іншими працівниками нижчої кваліфікації та з меншим безперервним стажем роботи.
Від представника ТОВ «ЗТМК» Криворучко О.Г. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.
Стосовно тверджень ОСОБА_1 про порушення при звільненні ст.ст. 47, 116 КЗпП України вказує, що Товариством було надано повну інформацію та документальне підтвердження щодо наявних підстав звільнення ТОВ "ЗТМК" від відповідальності за не проведення розрахунку з ОСОБА_1 у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.
Зокрема, було зазначено, що враховуючи військову агресію Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року було ухвалено рішення про запровадження воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 днів. В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, на сьогодні воєнний стан діє. 
Рішенням Торгово-промислової палати України від 28.02.22 № 2024/02.0-7.1, викладеному в листі № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України було засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану; підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи ін. зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи ін. нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Ситуація, яка склалася у лютому 2022 року, потребувала оперативного реагування, враховуючи те, що ТОВ "ЗТМК" розташований в межах міста Запоріжжя та являється об`єктом підвищеної небезпеки. На території комбінату знаходяться в достатній кількості небезпечні хімічні речовини, насамперед хлор, тетрахлорид титану та сірчана кислота. Станом на 24.02.2022 на комбінаті було 147 тон хлору, близько 800 тон тетрахлориду титану, 50 тон сірчаної кислоти. ТОВ "ЗТМК" розташовано в північно-східній частині промислової зони м. Запоріжжя. Внаслідок впливу рідкого хлору на ділянці виробництва хлору випареного при руйнуванні резервуара (ємності) в найбільш сприятливих умовах можливе формування і поширення токсичної хмари хлору, максимально можлива глибина розповсюдження хмари та забрудненого повітря з урахуванням впливу у піддон, може становити до 12 км. При викиді рідкого хлору із залізничної цистерни на відкритому майданчику (без піддону) максимально можлива глибина розповсюдження хмари забрудненого повітря може становити до 45,7 км.
24.02.2022 року ТОВ "ЗТМК" отримало повідомлення від 24.02.2022 № 478/01-6 від АТ "Дніпроазот" про призупинку роботи виробничих потужностей АТ "ДНІПРОАЗОТ", пов`язану з початком військових дій на території України, та неможливість виконання зобов`язань на поставку хімічної продукції у поточному 2022 році, зокрема, хлору рідкого. 
Також, 26.02.2022 року ТОВ "ЗТМК" отримало від Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат" "Запоріжсталь" лист № 33/2009739 від 26.02.2022 р. "Щодо можливого припинення постачання води", в якому було зазначено, що у зв`язку з проведенням військових дій у регіоні можливе аварійне припинення водопостачання від водороздільних мереж ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь".
01.03.2022 року на ТОВ "ЗТМК" надійшов лист від 01.03.2022 № 140/03-02 від Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільною захисту населення Запорізької міської ради із проханням негайно зменшити запаси хімічно- небезпечних речовин до мінімально можливих об`ємів.
Зазначає, що ТОВ "ЗТМК" віднесено до підприємств України першого класу підвищеної небезпеки та занесено до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки під кодом 2338983006.01.1 та внесений до Державного реєстру потенційно небезпечних об`єктів з присвоєнням йому реєстраційного номера: ПНО-01.23.2004.0001820 в зв`язку з тим, що у виробництві продукції підприємства задіяний рідкий хлор, а на його території знаходиться один з найбільших в Україні складів рідкого хлору. 
У зв`язку з веденням на території України та області воєнних дій була суттєво порушена логістика постачання на комбінат сировини, матеріалів та обладнання, без чого виробництво продукції неможливо.
Враховуючи сукупність всіх вищезазначених факторів та обставин, необхідність дотримання вимог безпеки виробництва, збереження життя та здоров`я людей як у м. Запоріжжя, так і Запорізькій області та у прилеглих областях, проблеми з поставками сировини необхідної для безперервного, нерозривного циклу виробництва, порушення логістичних зв`язків, керівництвом ТОВ "ЗТМК" було прийнято рішення про позапланову безаварійну зупинку ТОВ "ЗТМК", оформлене наказом в.о. директора ТОВ "ЗТМК" від 02.03.2022 № 174 "Про організацію позапланової безаварійної зупинки комбінату" та затверджено "Програму зупинки виробничих переділів і технологічних процесів підприємства" від 02.03.2022 року, та, як наслідок, можливість своєчасного виконання зобов`язань щодо виплати заробітної плати.
З огляду на зазначене, починаючи з 24.02.2022 року існували та продовжують існувати об`єктивні обставини, які унеможливлюють здійснення своєчасної виплати заробітної плати працівникам ТОВ "ЗТМК", включаючи позивача, пов`язані з введенням воєнного стану на всій території України.
Починаючи з 01.03.2022 року згідно наказу ТОВ "ЗТМК" № 173 від 01.03.2022 року після зупинки виробництва ТОВ "ЗТМК" було запроваджено простій, працівникам, які не задіяні у виробничих процесах, та тим, що не мають можливості самотужки добратися на робочі місця, з оплатою праці згідно ст. 113 КЗпП України з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифу.
Таким чином, більшість працівників з 01.03.2022 року по 31.05.2022 року знаходились у простої з оплатою праці згідно ст. 113 КЗпП України.
Після завершення простою згідно наказу ТОВ "ЗТМК" від 31.05.2022 року № 333 "Про встановлення працівникам Товариства графіка неповного робочого часу" - з 01 червня 2022 року до стабілізації фінансово-економічного стану Товариства, але не більше ніж на 6 місяців: Введено для денного персоналу підрозділів промислової та непромислової групи Товариства графіки роботи з неповним робочим тижнем (3 дні на тиждень). Встановлено понеділок та п`ятницю додатковими вихідними днями.
Зазначені накази стосувались також і ОСОБА_1 .
Отже, ТОВ "ЗТМК" наразі не має можливості провести розрахунок при звільненні з працівниками Товариства, включаючи   ОСОБА_1 , внаслідок ведення бойових дій на території Запорізької області та зупинки власного виробництва, а строк виплати заробітної плати відтермінований до моменту відновлення діяльності ТОВ "ЗТМК", так як і повного розрахунку при звільненні працівника за відсутності у відповідача такої можливості, в зв`язку з тим, що тимчасово не працює через активні бойові дії. Тому остаточний розрахунок з працівником може бути проведений після відновлення діяльності ТОВ "ЗТМК". Відповідач звільняється від відповідальності за порушення встановлених термінів виплати зарплати та розрахункових сум при звільненні, та наводить свої обґрунтування того, що порушення сталося внаслідок обставин непереборної сили.
Щодо тверджень  ОСОБА_1  про суми, що належать йому до виплати у разі звільнення у день звільнення з урахуванням вимог, встановлених статтею 116 КЗпП України, а саме, 28301,25 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 10000 - моральної шкоди, 4631,86 грн. - витрат на професійну правничу допомогу, то всі ці кошти стягуються за рішеннями суду у виконавчих провадженнях, які зупинено, в зв`язку з тим, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 1475- р від 25.11.2020 р. внесено зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2019 р. № 36-р "Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності ТОВ "ЗТМК" включено до "Переліку об`єктів великої приватизації державної власності", та 07.12.2020 року згідно наказу Фонду державного майна України "Про прийняття рішення про приватизацію державної частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магиієвий комбінат" прийнято рішення про приватизацію держаної частки розміром 51 % статутного капіталу ТОВ "ЗТМК". Зазначенні суми знаходяться на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та не є сумами, які ТОВ "ЗТМК" повинно віднести до сум, що належать до виплати ОСОБА_1 від ТОВ "ЗТМК" при звільненні.
Стосовно доводів ОСОБА_1 що судом не досліджувався факт наявності вакансій у ТОВ "ЗТМК" під час його звільнення та на підтвердження відсутності вакансій ТОВ "ЗТМК" було подано лише довідку № 09/06-10 від 07.12.2022 представник відповідача зазначає, що викладене не відповідає дійсності, так як в матеріалах справи містяться: Звіт ТОВ "ЗТМК" про наявність працівників та робочих місць на 26.07.2022 року (на дату повідомлення ОСОБА_1 про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням у цеху № 15 ТОВ "ЗТМК") та Звіт ТОВ "ЗТМК" про наявність працівників та робочих місць на 28.09.2022 року (дату звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штату), з аналізу яких випливає, що фактична чисельність працівників перевищувала чисельність за штатним розкладом ТОВ "ЗТМК", що унеможливлює наявність вакансій, включаючи водіїв автотранспортних засобів. При цьому ОСОБА_1 жодним чином документально не підтверджує свої висловлювання, що протягом вказаного періоду в ТОВ "ЗТМК" відбувався прийом на роботу водіїв автотранспортних засобів, які взагалі не працювали на підприємстві.
Також представник ТОВ "ЗТМК" зазначає, у період з 08.06.2022 року по 06.12.2022 року в ТОВ "ЗТМК" було виключено із штатного розпису ТОВ "ЗТМК" 600 посад та професій. Таким чином, ТОВ "ЗТМК" не могло у відповідності зі ст. 49-2 КЗпП України запропонувати ОСОБА_1 іншу роботу в ТОВ "ЗТМК".
Щодо твердження ОСОБА_1 про невідповідність законодавству висновків суду, що при звільненні позивача відповідачем дотримані норми чинного законодавства, позивач не довів, що він має переважне право на залишення на роботі. ТОВ "ЗТМК" не погоджується з зазначеними твердженнями. Так, було проведено порівняльний аналіз критеріїв усіх 46 водіїв автотранспортних засобів, які працювали в цеху № 15 ТОВ "ЗТМК" па момент скорочення ОСОБА_1 за сукупністю показників - кваліфікацією та продуктивністю праці, та за іншими показниками. З огляду на проведений аналіз, позивач не мав переваги щодо переважного залишення на роботі серед інших водії автотранспортних засобів. Детальний аналіз цього порівняння наводиться у додатку «Сравнительный анализ критериев работников, рабочие места которых сокращаются по цеху № 15 на 27.05.2022». ТОВ «ЗТМК» було проведено порівняний аналіз критеріїв працівників, місця яких скорочуються по цеху № 15 на 20.05.2022 року з відповідним розрядом та серед чотирьох робочих місць працівників, місця яких підлягали виключенню із штатного розпису цеху № 15, з врахуванням кваліфікаційних характеристик, продуктивності праці, підлягали вивільненню наступні працівники - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 
ТОВ "ЗТМК" надавався Перелік транспортних засобів ТОВ "ЗТМК" цеху № 15 категорії В та В1 станом на 27.05.2022. В переліку зазначено ряд критеріїв водіїв автотранспортних засобів категорії В та В1, які працювали в цеху № 15 ТОВ "ЗТМК" та були закріплені за автомобілями на момент скорочення ОСОБА_1 , що впливали на визначення більш високої кваліфікації та продуктивності праці водіїв автотранспортних засобів.
Також ТОВ "ЗТМК" надавав копію Медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом ОСОБА_1 (Серія 10ААЄ № 578570 від 04.01.2021), згідно якої ОСОБА_1 придатний до керування транспортними засобами категорії В1 та категорії В.
Серед 46 водії цеху № 15 ТОВ "ЗТМК" станом 27.05.2022 тільки у одно водія автотранспортних засобів ( ОСОБА_3 ) було відкрито менше категорій (одна) та не присвоєна кваліфікація - І, II клас на право керування автотранспортним засобом, ніж у ОСОБА_1 (дві категорії) та ТОВ "ЗТМК" не присвоєна кваліфікація - І, II клас на право керування автотранспортним засобом.
Наразі, ОСОБА_1 мав право керувати транспортним засобами тільки двох категорій - В1 та В. З огляду на викладе, було прийнято рішення про скорочення водіїв автотранспортних засобів цеху № 15 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 .
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін,з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку, що звільнення позивача проведено відповідачем з дотриманням вимог закону, ОСОБА_1 не має переважне право на залишення на роботі, тому в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним звільнення позивача та поновлення на посаді слід відмовити. Відповідно, відсутні правові підстави і для задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку, оскільки вказані позовні вимоги є похідними.
Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-IX від 15.03.2022 року у період дії воєнного стану норми статті 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.
Згідно з частиною третьою статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Відповідно до частини другої статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.
У справі, яка переглядається, спірні правовідносини стосуються законності звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Так, пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.
Близький за змістом правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2011 року у справі № 6-45цс11 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18).
Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.
На вказаному судам наголошено у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».
Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 07 квітня 2021 року у справі № 444/2600/19 (провадження № 61-13999св20), від 22 липня 2021 року у справі № 456/57/20 (провадження № 61-6288св21), від 23 липня 2021 року у справі № 766/12805/19 (провадження № 61-7098св21), від 27 серпня 2021 року у справі № 712/10548/19 (провадження № 61-10299св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20 (провадження № 61-7496св21) та інших.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.
Суд першої інстанції встановив, що на підприємстві відповідача відбулась зміна в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності та штату працівників.
Так, з листа Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради за вих. № 140/03-00 від 01.03.2022 вбачається, що у зв`язку із веденням військових дій на території Запорізької області та реальною загрозою руйнування місць зберігання та використання хімічно-небезпечних речовин, керівникам хімічно-небезпечних об`єктів запропоновано негайно зменшити запаси цих речовин до мінімально можливих об`ємів.
Лістом АТ «ДНІПРОАЗОТ» від 24.02.2022 за № 478/01-6 TOB «ЗТМК» було повідомлено про призупинку роботи виробничих потужностей АТ "ДНІПРОАЗОТ", пов`язану з початком військових дій на території України, та неможливість виконання зобов`язань на поставку хімічної продукції у поточному 2022 році, зокрема, хлору рідкого.
Листом ПАТ Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" № 33/2009739 від 26.02.2022 TOB «ЗТМК» було повідомлено про те, що у зв`язку з проведенням військових дій у регіоні можливе аварійне припинення водопостачання від водорозподільних мереж комбінату та запропоновано вжити всі заходи для запобігання можливих аварійних ситуацій на підприємстві.
Відповідно до наказу TOB «ЗТМК» за № 321 від 27.05.2022 «Про внесення змін до штатного розпису цеху № 15», у зв`язку із зменшенням об`ємів виробництва та реалізації продукції, що викликало необхідність оптимізації та раціоналізації штатної структури, з 01.08.2022 із штатного розпису цеху № 15 виключено посади та професії (штатні одиниці), згідно із додатком до наказу, зокрема 14 посад водіїв автотранспортних засобів. В.о. заступника начальника СУП доручено організувати внесення змій до штатного розпису, планової чисельності та планового фонду оплати праці. Заступнику начальника СУП доручено підготувати письмові повідомлення про майбутнє скорочення з 01.08.2022 працівникам Товариства та направити підготовлені повідомлення до структурних підрозділів для ознайомлення осіб, що підлягають звільненню; ознайомити працівників з наданими повідомленнями під підпис; оформити необхідні документи по скороченню/переводу працівників; надати до Державної служби зайнятості інформацію про майбутнє скорочення працівників.
Законодавством не встановлено форму й порядок попередження працівників про наступне вивільнення. Попередження має бути зроблено в такий спосіб, щоб у разі виникнення конфліктної ситуації роботодавець міг документально підтвердити факт попередження працівника не пізніше ніж за два місяці до звільнення.
Відповідно до правових позицій Верховного Суду, суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Власник має право на свій розсуд вносити зміни у штатний розпис, визначати чисельність працівників певної спеціальності та кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, одночасно приймаючи рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації, збільшити чисельність інших посад (Постанови ВС у складі КЦС від 11.07.19р. у справі №591/5948/16-ц, від 07.06.19р. у справі №760/14349/16-ц, від 21.11.18р. у справі №390/2060/16-ц, ухвала ВС у складі КЦС від 25.03.21р. у справі №761/5902/20).
Відповідно до п.а ч.2 ст.9 Конвенції МОП №158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Україною 04.02.1994 року та набрала чинності для України 16.05.1995 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавці.
Тож у випадку фактичного скорочення займаної працівником посади йому має бути запропонована рівноцінна посада, передбачена новим штатним розписом, а в разі, якщо на таку посаду претендують також інші працівники, роботодавець зобов`язаний провести порівняльний аналіз продуктивності їхньої праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі, як це передбачено частиною першою статті 42 КЗпП України. У процесі цього аналізу, як правило, враховуються такі обставини, як: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалої тимчасової непрацездатності, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо.
Інша вакантна робота, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації і досвіду пропонується в разі відсутності рівноцінної посади.
Рівень кваліфікації визначається в залежності від освіти працівника та здобутих ним навичок під час виконання робіт за певною спеціальністю, а продуктивність праці вимірюється певними виробничими (службовими) показниками.
Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.
Тобто, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. І лише за умови встановлення, що у всіх працівників є рівні умови продуктивності праці і кваліфікації, можна аналізувати, хто з них має переважне право на залишення на роботі згідно з частиною другою статті 42 КЗпП України.
Крім того, при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року та від 08 липня 2020 року у справі 2а-9821/11/2670, від 11 липня 2018 року у справі №816/1232/17, від 15 травня 2020 року у справі №П/811/2408/15, від 09 липня 2020 року у справі № 809/2894/13-a та інш. Підстави для відступу від цієї позиції у цій справі відсутні.»
Відповідно до статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Судом встановлено, що відповідно до Наказу TOB «ЗТМК» за №174 від 02.03.2022 «Про організацію позапланової безаварійної зупинки комбінату», у зв`язку із воєнним станом на території України, наявності небезпечних речовин на території комбінату, перебоїв з поставкою сировини та матеріалів, а також вірогідним раптовим відключенням від джерел електроенергії, призначено комісію з безаварійної зупинки TOB «ЗТМК» та затверджено програму зупинки виробництва TOB «ЗТМК».
Пунктом 1.2 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», затвердженого протоколом загальних зборів учасників від 10.08.2020 № 2/2020 (далі - Статут), передбачено, що підприємство здійснює свою діяльність відповідно до вимог законодавства України та цього Статуту.
Відповідно до п.11.6 Статуту директор має право без довіреності вчиняти юридичні дії від імені Товариства, в тому числі: затверджує щорічний кошторис, штатний розклад і посадові оклади працівників, встановлює показники, строки та розмір їх преміювання (п.п.11.6.2); приймає на роботу та звільняє з роботи працівників Товариства (п.п.11.6.3).
Прийняття рішення про внесення змін до штатного розпису є виключною компетенцією підприємства та є складовою права на управління діяльністю підприємством.
Така ж позиція висловлена у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 755/3495/16-ц, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 451/706/18.
Прийняття рішення про внесення змін до штатного розпису (скорочення штату працівників) є виключною компетенцією підприємства та є складовою права на управління діяльністю підприємством.
Скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.
До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 08 лютого 2018 року у справі № 265/7395/14-ц, від 05 серпня 2020 року у справі № 205/1312/17, від 08 вересня 2021 року у справі № 756/1499/19.
Так, 26.07.2022 року ОСОБА_1 було повідомлено про майбутнє вивільнення.
У вказаному повідомленні зазначено, що на підставі наказу №321 від 27.05.2022 і згідно зі статтею 49-2 КЗпП про майбутнє вивільнення 01.08.2022 з посад (професій) у зв`язку із скороченням цеху №15, про майбутнє вивільнення повідомлені 34 працівники, в тому числі водій автотранспортних засобів ОСОБА_1 .
Із зазначеним повідомленням ОСОБА_1 ознайомився 26.05.2022 без будь-яких зауважень, про що свідчить його особистий підпис.
З довідки за №09/06-10 від 07.12.2022 TOB «ЗТМК» вбачається, що у зв`язку із зменшенням об`ємів виробництва та реалізації продукції, пов`язаних з введенням воєнного стану з 24.02.2022 року на всій території України, Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький титаномагнієвий комбінат" з травня 2022 року розпочато оптимізацію та раціоналізацію штатної структури, шляхом виключення із штатного розпису ТОВ «ЗТМК» посад та професій (штатних одиниць).
На час ознайомлення про скорочення штатної посади водія автотранспортних засобів цеху № 15 - ОСОБА_1 з дати повідомлення про вивільнення - 26.07.2022 року до моменту звільнення - 28.09.2022 року в ТОВ «ЗТМК» були відсутні пропозиції з вакансій.
На виконання вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України 31.05.2022 ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» надало Звіт форми №4-ПН, в якому зазначено про вивільнення 15 працівників з посади водія автотранспортних засобів, дата наказу про звільнення, - 27.05.2022, дата запланованого звільнення працівників - 01.08.2022.
Відповідно до наказу №1037 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 28 вересня 2022 року, 28 вересня 2022 року було звільнено ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів 5 розряду 15 транспортного цеху/15.02 дільниці автотранспортної техніки, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату.
ОСОБА_1 із зазначеним наказом ознайомлений 28 вересня 2022 року та власноруч зазначив, що з наказом не згоден, оскільки він є учасником бойових дій та має пріоритет при скороченні.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №257745, ОСОБА_1 при повторному огляді 04.12.2019 встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із контузією, пораненням, захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, безстроково. Позивач обмежено працездатний в своїй професії, без тяжких фізичних навантажень.
Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
З довідки «Пропозиції з працевлаштування» ОСОБА_1 від 24.10.2019 вбачається, що згідно зі службовою запискою начальника управління О.О. Липського від 15.10.2019 № 85/12-1586, «автомобіль ВАЗ 21213, на якому Ви працювали, знаходиться у аварійному стані і відновленню не підлягає. Вакансій водія легкового автомобіля в даний час на підприємстві немає. Для продовження роботи в ТОВ "ЗТМК" Вам пропонується, за рахунок коштів підприємства, з врахуванням стану Вашого здоров`я, пройти професійну перепідготовку та перевестись за однією з нижче приведених професій: транспортувальник реторт (електровізок); транспортувальник вакуум ковша і кришек (електровізок); водій навантажувача».

На зазначеній пропозиції мається відмітка ОСОБА_1 «Не згоден» із зазначенням дати - 24.10.2019.
Зі змісту вимог ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України не вбачається покладення на роботодавця обов`язку здійснювати професійну підготовку та перепідготовку під час процедури вивільнення працівників.
З «Інструкції про заповнення бланка Медичної довідки щодо придатності керування транспортним засобом» на ім`я ОСОБА_1 від 04.01.2023 вбачається, що останній має обмеження, придатний до керування транспортними засобами категорії В1 та В.
ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» надано довідку від 16.02.2023 за №85/12-056, а саме розшифровку колонки «Всього днів (відпустка без збереження заробітної плати, прогули, інше)» «Порівняльний аналіз критеріїв працівників робочі місця, яких підлягають скороченню по цеху № 15 на 27.05.2022», відповідно до якої ОСОБА_1 за період з 26.05.2021 по 27.05.2022 мав 117 днів простою.
З наданого відповідачем «Переліку транспортних засобів ТОВ «ЗТМК» цех №15 категорії В та В1 станом на 27.05.2022.» вбачається, що станом на 27.05.2022 за цехом №15 були закріплені транспорті засоби категорії В та В1 в кількості 35 автомобілів, з яких 19 автомобілів непридатні до використання, ремонту не підлягають; 3 автомобілі передані до ЗСУ; 1 автомобіль закріплений за службою охорони; за 12 автомобілями закріплені водії, які мають, крім категорій В та В1, інші категорії: А1,А,С1,С,С1Е, D1 D1 та інші. Крім того, до роботи водіями ряду автомобілів висунуті додаткові вимоги: цілодобова робота, включаючи роботу в нічний та вечірній час, або додаткове виконання роботи вантажника.
Крім іншого, представником відповідача надано графік змінності на 2022 рік; звіт про наявність працівників та робочих місць на 26.07.2022; звіт про наявність працівників та робочих місць на 28.09.2022; Порівняльний аналіз критеріїв робітників, робочі місця яких скорочуються по цеху № 15 на 20.05.2022.
Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Правила статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права на залишення на роботі, підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій статті 42 КЗпП України.
Отже, право на залишення на роботі, передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України, враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад.
Згідно з правовими висновками, висловленими Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18) суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.
Отже, суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний, зокрема перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.
Судова практика не допускає можливості проведення експертизи з метою визначення працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
З огляду на норму ст.64 ГК України, виходячи з його дискреційних повноважень, саме роботодавцем робиться порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач здійснив порівняння кваліфікації і продуктивності праці за критеріями, визначеними ним як роботодавцем.
Верховний Суд зазначає, що стаж роботи сам по собі не є достатньою ознакою переважного права працівника на залишення на роботі (постанова Суду від 14 серпня 2019р. у справі № 644/2415/16-ц).
При цьому, слід зазначити, що лише роботодавець оперує достатньою інформацією для визначення продуктивності праці будь-якого працівника, оскільки це є прерогативою виключно роботодавця, який володіє повною інформацією про результативність праці, що характеризує ефективність її витрат у виробництві та сфері послуг. Отже, визначення працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці є компетенцією роботодавця (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/1607/17-ц (провадження № 61-25068св18).
У справі, яка переглядається, для визначення аналізу кваліфікації та продуктивності праці працівників, надавалася оцінка багатьом працівникам, у тому числі позивачу, й було враховано всі необхідні обставини щодо кожного працівника як окремо, так і в порівнянні.
Також встановлено, що з дати повідомлення позивача про вивільнення - 26.07.2022 до моменту його звільнення - 28.09.2022 в ТОВ «ЗТМК» були відсутні пропозиції з вакансій, кількість штатних одиниць зменшувалася. Таким чином, на підприємстві у період часу з дня вручення позивачу попередження про наступне звільнення - 26.07.2022 по день звільнення - 28.09.2022 року вакантних посад, які б могли бути запропоновані позивачу, не було. 
Колегія суддів наголошує, що питання щодо поновлення на роботі вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. У даному випадку судом правильно застосовано норми матеріального права, врахована судова практика Верховного Суду щодо їх застосування, яка є сталою та сформованою.
Судом зроблено обґрунтовані висновки про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки останнього було законно звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що при звільненні позивача відповідач не провів передбачений законом розрахунок та не сплатив йому всіх сум, що належать йому від підприємства (28301,25 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 10000 грн. - моральної шкоди, 4631,86 грн. - витрат на професійну правничу допомогу, 21369,78 грн. - заборгованість по заробітній платі з червня по вересень 2022 року) не спростовують висновків суду. 
Так, кошти: 28301,25 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 10000 грн. - моральної шкоди, 4631,86 грн. - витрат на професійну правничу допомогу, стягуються за рішеннями суду у виконавчих провадженнях, які зупинено. Виконавчі провадження знаходяться на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та не є сумами, що належать до виплати ОСОБА_1 від ТОВ "ЗТМК" при звільненні.
Що стосується заборгованості по заробітній платі з червня по вересень 2022 року в розмірі 21369,78 грн., то внаслідок ведення бойових дій на території Запорізької області та зупинки виробництва, виплата заробітної плати відтермінована до моменту відновлення діяльності ТОВ "ЗТМК".
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у період з дати повідомлення позивача про вивільнення - 26.07.2022 та до моменту його звільнення - 28.09.2022 в ТОВ «ЗТМК» були наявні вакансії, що протягом вказаного періоду в ТОВ «ЗТМК» відбувався прийом на роботу водіїв автотранспортних засобів, які взагалі не працювали на підприємстві, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме, звіту ТОВ "ЗТМК" про наявність працівників та робочих місць на 26.07.2022 року (на дату повідомлення ОСОБА_1 про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням у цеху № 15 ТОВ "ЗТМК"), звіту ТОВ "ЗТМК" про наявність працівників та робочих місць на 28.09.2022 року (дату звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штату), фактична чисельність працівників перевищувала чисельність за штатним розкладом ТОВ "ЗТМК", що унеможливлює наявність вакансій, включаючи водіїв автотранспортних засобів. Крім того, у період з 08.06.2022 року по 06.12.2022 року в ТОВ "ЗТМК" було виключено зі штатного розпису ТОВ "ЗТМК" 600 посад та професій.
Доказів на підтвердження того, що протягом вище вказаного періоду в ТОВ "ЗТМК" відбувався прийом на роботу водіїв автотранспортних засобів, які взагалі не працювали на підприємстві, матеріали справи не містять, не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції, відповідне клопотання заявлено не було.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення роботодавцем ст. 49-2 КЗпП України спростовані під час апеляційного розгляду справи.
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що позивач не довів, що він має переважне право на залишення на роботі. Отже, підстав для застосування положень закону про переважне право на залишення на роботі не було.
ТОВ "ЗТМК" було проведено порівняльний аналіз критеріїв всіх 46 водіїв автотранспорних засобів, які працювали в цеху № 15 ТОВ "ЗТМК" на момент скорочення ОСОБА_1 за сукупністю показників - кваліфікацією та продуктивністю праці, та за іншими показниками. З огляду на проведений аналіз, позивач не мав переваги щодо переважного залишення на роботі серед інших водіїв автотранспортних засобів. ТОВ «ЗТМК» було проведено порівняний аналіз критеріїв працівників, місця яких скорочуються по цеху № 15 на 20.05.2022 року з відповідним розрядом та серед чотирьох робочих місць працівників, місця яких підлягали виключенню із штатного розпису цеху № 15, з врахуванням кваліфікаційних характеристик, продуктивності праці, підлягали вивільненню наступні працівники - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Також, відповідачем було надано суду Перелік транспортних засобів ТОВ "ЗТМК" цеху № 15 категорії В та В1 станом на 27.05.2022. В переліку зазначено ряд критеріїв водіїв автотранспортних засобів категорії В та В1, які працювали в цеху № 15 ТОВ "ЗТМК" та були закріплені за автомобілями на момент скорочення ОСОБА_1 , що впливали на визначення більш високої кваліфікації та продуктивності праці водіїв автотранспортних засобів.
ОСОБА_1 мав право керувати транспортним засобами тільки двох категорій - В1 та В. З огляду на викладе, було прийнято рішення про скорочення певних водіїв автотранспортних засобів цеху № 15, у т.ч. ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до повторень підстав позову, незгоди з рішенням суду першої інстанції, незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка. Колегія суддів вважає, що в силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.
Посилання ОСОБА_1 на застосування судом норм права без урахування висновків, викладених у перелічених в апеляційній скарзі постановах Верховного Суду, безпідставні, оскільки висновки суду не суперечать висновкам, викладеним у зазначених постановах.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 01 грудня 2023 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка 

Е.А. Онищенко