Справа № 161/6765/23 	Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П. 	
Провадження № 22-ц/802/1119/23  	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
04 грудня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,
секретар Власюк О.С.,
з участю: відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Кумановського Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2023 року,
-В С Т А Н О В И В:
У квітні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ОСОБА_1 , звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 26.03.2010 року та відповідно уклала кредитний договір. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 64000 грн. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала тому станом на 21.03.2023 року утворилась заборгованість в сумі 77142, 93 грн., зокрема, 62447,65 грн. заборгованість за кредитом; 14695, 28 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом. Просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 02 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Зазначає, що заповнення заяви-анкети про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг саме 26.03.2010 надавала можливість клієнту банку будь коли користуватись банківськими послугами, доказом укладення договору є Анкета-заява та кредитна карта. Наданою банком випискою по рахунку підтверджується розмір заборгованості відповідача, яку банк просить стягнути.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення без змін.
Зазначає, що Анкета-заява від 10.01.2013 не містить відомостей про укладення кредитного договору, про розмір кредитного ліміту, видані кредитні карти.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав. 
Відмову в позові суд першої інстанції мотивував відсутністю доказів про надані кредитні кошти на підставі кредитного договору від 26.03.2010 року без номера.
Такі висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Звертаючись з позовом до суду позивач АТ КБ «ПриватБанк» зазначив в позовній заяві, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, підписавши заяву б/н від 26.03.2010, і саме у зв`язку з невиконанням кредитного договору б/н від 26.03.2010 просили стягнути заборгованість у розмірі 77142.93 грн. 
До позовної заяви позивач додав Анкету-заяву, підписану ОСОБА_1 26.03 2010, у якій остання просила видати їй Ощадкнижку(депозит).
У зазначеній заяві відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 просила видати їй кердитні кошти, кредитну карту, відсутні відомості про визначення кредитного ліміту, що спростовує доводи банку про те, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» 26.10.2010 було укладено кредитний договір.
За таких обставин посилання в позовній заяві та в апеляційній про приєднання відповідача ОСОБА_1 до Умов і Правил надання банківських послуг, якими врегульовано порядок кредитування, не мають правового значення.
14 листопада 2023 року на адресу апеляційного суду надійшло письмове пояснення представника позивача ОСОБА_2 , у якому банк повідомляє, що обставина наявності заборгованості за кредитним договором у відповідача ОСОБА_1 була предметом дослідження суду у справі № 161/1334/22 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору та встановлена у судовому рішенні, що має преюдиційне значення при вирішенні указаного спору.
Такі доводи представника позивача не відповідають фактичним обставинам справи у зв`язку з таким.
Апеляційним судом досліджено надані представником відповідача копії рішення Луцького міськрайонного суд від 24 квітня 2023 року та постанови Волинського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у справі № 161/1334/22 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору. Із змісту судових рішень вбачається, що сам позов та обставини, які були предметом дослідження судів стосувались кредитного договору № SAMDN52000072494506, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» 02 січня 2013 року, за умовами якого відповідачці було видано кредитну картку НОМЕР_1 строком дії до липня 2022 року. Саме із цієї картки за кредитним договором від 02 січня 2013 року відбувалось списання кредитних коштів у сумі 62524.27 у липні 2022 року, про що зазначено у судових рішеннях, що набрали законної сили.
Водночас вже у даній справі банк надає довідку про видачу ОСОБА_1 кредитної картки з тим самим номером № НОМЕР_1 вже за іншим кредитним договором – з вказівкою «б/н», без зазначення дати кредитного договору, що не узгоджується з обставинами, встановленими судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справі № 161/1334/22. 
З наведеного слідує висновок, що виписки по рахунку, які надані банком у справі що розглядається апеляційним судом, стосуються кредитного договору № SAMDN52000072494506, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» 02 січня 2013 року, оскільки у цих виписках відбувався рух коштів за картою НОМЕР_1 виданою у зв`язку із укладенням кредитного договору 02 січня 2013 року, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили.
Відповідно до положень частини 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування у даній справі, виходячи із змісту позовної заяви, апеляційної скарги, є обставина укладення кредитного договору між АТ КБ «ПривтаБанк» та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору від 26.03.2010 б/н, порушення зобов`язань за цим договором , розмір заборгованості.
Належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог банк не надав, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Відповідно до приписів статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи встановлені судом обставини справи та приписи статті 375 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись статтями 368, 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України , апеляційний суд 
постановив:
Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2023 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді