Постанова
Іменем  України 
 
11 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 708/747/19
провадження № 61-1219св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кам'янка»,
відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон»,
треті особи: державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринська міська рада Черкаської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» на постанову Черкаського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року в складі колегії суддів: Нерушак Л. В., Василенко Л. І., Бородійчука В. Г.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кам`янка» (далі - ТОВ «Агрофірма Кам`янка»), правонаступником якого є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва» (далі - СТОВ «Говтва») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» (далі - ТОВ СП «Нібулон»)та просило визнати недійсним договір оренди землі б/н від 04 березня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Нібулон» щодо земельної ділянки площею 1, 8687 га, кадастровий номер 7125487000:01:002:0101, розташованої поза межами населеного пункту в адміністративних межах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право № 16304606 від 16 березня 2016 року щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7125487000:01:002:0101, що належить на праві власності ОСОБА_1 .
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 26 травня 2011 року ОСОБА_1 уклала з Приватним підприємством «Колос Чигиринщини» (далі - ПП «Колос Чигиринщини»), яке було припинено шляхом приєднання до ТОВ «Агрофірма Кам`янка», правонаступником якого є СТОВ «Говтва», договір оренди землі № 5, про що здійснено запис у державному реєстрі земель від 03 серпня 2011 року за № 712548704000165, за умовами якого надала у строкове платне користування підприємству земельну ділянку з кадастровим номером 7125487000:01:002:0101 строком на 5 років.
З метою продовження договірних відносин 27 травня 2016 року ПП «Колос Чигиринщини» уклало з ОСОБА_1 договір оренди землі № 008, за умовами якого вищезазначена земельна ділянка була передана у строкове платне користування строком на 10 років.
07 грудня 2016 року ПП «Колос Чигиринщини» звернулося до державного реєстратора з метою проведення державної реєстрації прав оренди на земельну ділянку на підставі договору оренди землі № 088 від 27 травня 2016 року, однак 26 жовтня 2016 року отримало рішення про відмову у державній реєстрації речових прав та їх обтяжень за № 32049847 у зв`язку з тим, що 16 березня 2016 року право оренди тієї ж земельної ділянки зареєстроване за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 04 березня 2010 року та договору про внесення змін до договору оренди землі від 01 червня 2016 року, укладеного між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 .
Державний реєстратор не виконав свого обов`язку щодо перевірки відомостей про проведення державної реєстрації прав оренди на спірну земельну ділянку до 01 січня 2013 року, внаслідок чого були порушені його права. 
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року позов задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі від 04 березня 2010 року, укладений між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 щодо належної їй на праві приватної власності земельної ділянки загальною площею 1, 8687 га з кадастровим номером 7125487000:01:002:0101, розташованої на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області.
Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право № 16304606 від 16 березня 2016 року щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7125487000:01:002:0101, що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог. КП «Колос Чигиринщини» дізналося про порушення свого права та про особу, яка його порушила, з дня отримання рішення про відмову у реєстрації договору оренди - 26 жовтня 2016 року.
На час державної реєстрації речового права ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі б/н від 04 березня 2010 року заявлене право суперечило зареєстрованому праву оренди ПП «Колос Чигиринщини» на цю земельну ділянку, відомості про яке вже містилися у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 04 березня 2010 року є неукладеними, тому у задоволенні вимог про визнання його недійсним необхідно відмовити з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту.
Вимога про скасування запису про інше речове право № 16304606 від 16 березня 2016 року щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7125487000:01:002:0101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є похідною від вимоги про визнання договору недійсним, тому вона також не підлягає задоволенню.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У січні 2022 року СТОВ «Говтва» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати постанову Черкаського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року і залишити в силі рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року.
На обґрунтування касаційної скарги зазначало про застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року в справі № 532/384/16-ц (провадження № 61-7580зпв18), від 13 грудня 2018 року в справі № 709/1698/16-ц, від 17 листопада 2021 року в справі № 708/1348/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга мотивована тим, що оспорюваний договір укладений з порушенням вимог статей 13, 24, 25, 27 Закону України «Про оренду землі», що відповідно до частини першої статті 203 та статті 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним, та, як наслідок, скасування запису про державну реєстрацію прав.
На час державної реєстрації права оренди за ТОВ СП «Нібулон» чинним був договір оренди земельнох ділянки, укладений з позивачем.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Чигиринського районного суду Черкаської області.
22 лютого 2022 року матеріали справи № 708/747/19 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду. 
Позиція Верховного Суду
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 26 травня 2011 року ОСОБА_1 уклала з ПП «Колос Чигиринщини», правонаступником якого є СТОВ «Говтва»,  договір оренди землі № 5 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,8687 га, кадастровий номер 7125487000:01:002:0101, розташовану на території Топилівської сільської ради. Вказана земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 04 лютого 2010 року серії ЯИ № 622768, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011079800625.
Зазначений договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що в Державному реєстрі земель 03 серпня 2011 року вчинено запис № 712548704000165. Строк дії зазначеного договору згідно з пунктом 8 становить 5 років.
Пунктом 38 договору передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено цей договір оренди, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк (поновлення договору оренди) відповідно до норм чинного законодавства.
27 травня 2016 року між ПП «Колос Чигиринщини» і ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі № 088, за умовами якого сторони погодили строк його дії на 10 років (пункт 3.1 договору).
Сторони також погодили, що цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами або їх уповноваженими представниками, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (пункт 14.1 договору).
Разом з тим, 04 березня 2010 року між ОСОБА_1 і ТОВ СП «Нібулон» було укладено договір оренди землі б/н на цю саму земельну ділянку строком на 5 років (пункт 3.1 договору).
01 червня 2016 року між вказаними сторонами було укладено договір про внесення змін до договору оренди землі від 04 березня 2010 року б/н, яким викладено пункт 3.1 договору оренди землі у новій редакції та визначено, що строк оренди земельної ділянки становить 7 років і розпочинається з моменту державної реєстрації права оренди за цим договором згідно вимог чинного законодавства.
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року у справі № 2а-4126/11/1476 визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає у нездійсненні державної реєстрації, зокрема договору оренди землі від 04 березня 2010 року щодо земельної ділянки, кадастровий номер 7125487000:01:002:0101, укладеного між ТОВ СП «Нібулон» і ОСОБА_1 . Зобов`язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію, зокрема договору оренди землі від 04 березня 2010 року щодо земельної ділянки, кадастровий номер 7125487000:01:002:0101, укладеного між ТОВ СП «Нібулон» і ОСОБА_1 .
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31 жовтня 2016 року державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко О. А. 16 березня 2016 року провів державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7125487000:01:002:0101, за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 04 березня 2010 року б/н та договору про внесення змін до договору оренди землі від 01 червня 2016 року б/н і 09 вересня 2016 року прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Щодо вирішення позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі) передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (стаття 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі).
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України (у редакції, чинній на час підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.
Отже, моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України та статті 18 Закону України «Про оренду землі» є саме його державна реєстрація.
З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» виключено статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому з 01 січня 2013 року ТОВ СП «Нібулон» не мало можливості зареєструвати спірний правочин.
Разом з тим, проведення 16 березня 2016 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 04 березня 2010 року не може підмінити державну реєстрацію вказаного договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі). Проведення державної реєстрації права не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року, при тому, що набрав чинності і діє інший договір оренди, укладений між власником земельної ділянки та іншим орендарем, який зареєстрований у встановленому законом порядку.
Державна реєстрація договору оренди землі від 04 березня 2010 року, укладеного між  ОСОБА_1 і ТОВ СП «Нібулон», не була проведена, отже, вказаний договір чинності не набрав і, відповідно, вказане сільськогосподарське підприємство не набуло права оренди за цим договором.
Схожі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14- 737цс19).
Враховуючи наведене, оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 04 березня 2010 року є неукладеним, тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання недійсним договору оренди землі від 04 березня 2010 року.
Щодо вирішення позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки
Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент реєстрації права оренди) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Державна реєстрація права оренди земельної ділянки проводиться державним реєстратором у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі договору оренди землі та інших документів, які підтверджують набуття права оренди земельної ділянки.
Державна реєстрація прав на землю є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав власності, користування, зокрема права оренди землі, що супроводжуються внесенням даних про зареєстровані права до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Враховуючи те, що договір оренди спірної земельної ділянки від 04 березня 2010 року, підписаний ОСОБА_1 і ТОВ СП «Нібулон», не набрав чинності, у державного реєстратора не було підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ СП «Нібулон» на підставі цього договору, а також внесення запису про речове право ТОВ СП «Нібулон» від 16 березня 2016 року № 16304606.
Станом на час проведення державної реєстрації права оренди на цю земельну ділянку за ТОВ СП «Нібулон» договір оренди цієї ж земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 і ПП «Колос Чигиринщини», був чинним. ОСОБА_1 , поведінка якої у правовідносинах із ТОВ СП «Нібулон» та ПП «Колос Чигиринщини» є суперечливою, договір оренди землі № 5 від 26 травня 2011 року у судовому порядку не оскаржувала. Презумпцію правомірності цього договору не спростовувало і ТОВ СП «Нібулон».
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо  задоволення позовних вимог про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право від 16 березня 2016 року № 16304606 (з урахуванням статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній до 15 січня 2020 року, яка діяла на час ухвалення судом першої інстанції рішення у справі). Водночас мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення її в редакції цієї постанови.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу в частині вирішення вимог про скасування запису про право оренди земельної ділянки задовольнити частково, оскаржуване судове рішення апеляційного суду в цій частині скасувати, а рішення суду першої інстанції - змінити шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Постанова апеляційного суду в частині вирішення вимог про визнання недійсним договору оренди землі підлягає залишенню без змін.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позовної заяви СТОВ «Говтва» сплатило судовий збір у розмірі 3 842,00 грн.
За подання апеляційної скарги ТОВ СП «Нібулон» сплатило 5 763,00 грн.
Звертаючись до суду касаційної інстанції, СТОВ «Говтва» сплатило судовий збір у розмірі 7 684,00 грн.
З огляду на те що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, постанова суду апеляційної інстанції - частковому скасуванню, СТОВ «Говтва» має сплатити на користь ТОВ СП «Нібулон» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі (5 763,00 грн / 2) 2 881,50 грн.
Водночас шляхом зарахування судового збору, який підлягає стягненню з ТОВ СП «Нібулон» на користь СТОВ «Говтва» за подання позовної заяви та касаційної скарги в розмірі 5 763,00 грн ((3 842,00 грн + 7 684,00 грн) / 2), з ТОВ СП «Нібулон» на користь СТОВ «Говтва» підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2 881,50 грн (5 763,00 грн - 2 881,50 грн).
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» задовольнити частково.
Постанову Черкаського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про інше речове право від 16 березня 2016 року № 16304606 щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7125487000:01:002:0101, скасувати.
Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року в частині вирішення вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про інше речове право змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанову Черкаського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року в частині вирішення вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 04 березня 2010 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством «Нібулон» та ОСОБА_1 , залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» витрати на сплату судового збору у розмірі 2 881,50 грн.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
  Головуючий	  М. Є. Червинська	
 	 	
Судді	А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко   В. М. Коротун	
 	 	
 	М. Ю. Тітов