ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7264/23 Справа № 193/273/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шумська О.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                     Корчистої О.І.
суддів:                           Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,
за участю секретаря             Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №193/273/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай), 
за апеляційною скаргою Криворізької східної окружної прокуратури в інтересах Софіївської селищної ради,
на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2023 року, 

встановив:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай).
Позов обґрунтований тим, що її мати ОСОБА_3 працювала та була членом колгоспу «Ленінський шлях» Софіївського району Дніпропетровської області з 1930 року до виходу на пенсію за віком у 1961 році.
Колгосп «Ленінський шлях» 17 лютого 1995 року був реорганізований в КСП «Деметра+», згідно архівного витягу з протоколу № 1 звітно-виборних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Ленінський шлях», від 17 лютого 1995 року і мати позивача як колгоспний пенсіонер, що підтверджується копією пенсійної справи, стала членом КСП «Деметра+». Державний Акт на право колективної власності на землю КСП «Деметра+» видано 07 лютого 1996 року. Розмір земельного паю, згідно довідки Софіївського відділу земельних ресурсів складає 8,00 га в умовних кадастрових гектарах і вартість його становить 241556,68 грн. Після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Запорізької сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, відкрилася спадщина – вклади в «Ощадбанку»,будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 та право на земельну частку – пай площею 8,20 га, в умовних кадастрових гектарах, вартістю 241556,68 грн. по колишньому КСП «Деметра +».
Зазначала, що вона згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом майна померлої ОСОБА_3 . Вона прийняла спадщину померлої, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВО № 209299, виданого Софіївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 643 і має право отримати, після смерті матері, в порядку спадкування, право на земельну частку (пай) площею 8,20 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 241556, 68 гривень, розташовану на території колишнього КСП «Деметра+», яка належала померлій ОСОБА_4 .
Крім позивача, спадкоємцем майна померлої є дочка позивача ОСОБА_2 , яка отримала частину спадщини померлої, згідно заповіту. Матір не було внесено до списків до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Деметра+», але згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 16.04.2004 року невнесення до списків особи яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не позбавляє особу права на земельну частку(пай). Про те, що позивач має право на отримання земельної частки (паю) померлої вона дізналась в травні 2021 року і звернулася до нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори із заявою про отримання, в порядку спадкування, права на земельну частку (пай) померлої матері, але їй відмовили по тій причині, що неможливо встановити об`єм спадкового майна та рекомендували звернутися до суду. Розмір земельного паю в КСП «Деметра+» Софіївського району Дніпропетровської області складає 8,00 в умовних кадастрових гектарах і його вартість становить 241556,68 грн.
З урахуванням наведеного, позивач просила визнати за нею в порядку спадкування, право на земельну частку (пай), площею 8,00 га в умовних кадастрових гектарах вартістю 241556, 68 гривень, розташовану на території колишнього КСП «Деметра+», що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2023 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування право земельну частку (пай) площею 8,00 га в умовних кадастрових гектарах вартістю 241556, 68 гривень, розташовану на території колишнього КСП «Деметра+», що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
В апеляційній скарзі Криворізька східна окружна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, і яка не брала участі у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права просить рішення Софіївського районного Дніпропетровської області від 13 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в момент ухвалення судом оскаржуваного рішення було порушено право власності Софіївської селищної об`єднаної територіальної громади на спірну земельну ділянку, оскільки вказане рішення суду фактично є підставою для вибуття з комунальної власності у володіння іншої особи земельної ділянки. Проте Софіївською селищною радою жодних заходів спрямованих на захист та відновлення порушеного права, вжито не було. 
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що у вказаній справі відсутня одна із основних підстав для отримання ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) в порядку спадкування – членство спадкодавця у КСП на момент розпаювання, яка повинна існувати в сукупності з іншими підставами, відповідно до Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» що має своїм наслідком відсутність підстав для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) взагалі, в тому числі і в порядку спадкування, оскільки первинне право спадкодавця на земельну частку (пай) не виникло. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник Криворізької східної окружної прокуратури Ємельянов В.А. доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити.
В судове засідання апеляційного суду інші учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи. 
На електронну адресу апеляційного суду надійшла заява селищного голови Петра Сегедій про розгляд справи у відсутність представника Софіївської селищної ради за наявними матеріалами справи. (а.с. 102)
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Криворізької східної окружної прокуратури підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 3 ст.  3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог та дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування. 
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Статтею 129 Конституції України визначені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У справі, яка переглядається, з апеляційною скаргою на рішення суду звернулася Криворізька східна окружна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, і яка не брала участі у справі під час розгляду справи судом першої інстанції. 
Колегія суддів апеляційного суду бере до уваги тлумачення ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», яке дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що в апеляційній скарзі прокурор, на підставі статті 23 Закону України «Про прокуратуру», обґрунтував виключну підставу для представництва інтересів держави в особі Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, як орган, до повноважень якого віднесено розпорядження землями, що перебувають в державній власності; суб`єкт владних повноважень не здійснив апеляційного оскарження рішення; інтереси держави порушуються визнанням в судовому порядку права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, оскільки порушується встановлений порядок набуття прав на землю та майнові інтереси держави, додав до апеляційної скарги повідомлення Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області про наявність підстави для представництва. (а.с. 85)
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні послався на те, що ОСОБА_1 відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ОСОБА_1 прийняла спадщину померлої, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВО №209299, виданого Софіївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 643 і має право отримати, після смерті матері в порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 8,20 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 241 556,68 гривень, розташовану на території колишнього КСП «Деметра+», яке належало померлій ОСОБА_3 .
Натомість, матеріали справи не містять копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВО № 209299, виданого Софіївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 643 на ім`я ОСОБА_1 , а також відсутні підтвердження того, що воно досліджувалося судом першої інстанції під час розгляду справи. 
Крім того, відповідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_1 , виданого повторно 22 листопада 2017 року виконавчим комітетом Запорізької сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Однак, відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, наданого Софіївським відділом РАЦС у Криворізькому районі і долученого скаржником до апеляційної скарги, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с. 4, 81)
З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду критично відноситься до інформації, яка міститься у вищезазначеній копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 також і з огляду на не засвідчення її належним чином.
Отже, згідно ст. 525 ЦК Української РСР в редакції чинній на час відкриття спадщини, яка кореспондується з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася у день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
В позовній заяві позивачем ОСОБА_1 стверджувалося, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її матір`ю, у зв`язку з чим позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті останньої. Вказане твердження було прийнято судом першої інстанції.
Натомість, воно спростовується матеріалами справи, оскільки відповідно копії свідоцтва про народження позивачки та її батька ОСОБА_5 , померла ОСОБА_3 доводиться їй бабою. (а.с. 3)
Отже віднесення позивачки судом першої інстанції до спадкоємців першої черги є безпідставним про що обґрунтовано зазначено скаржником в апеляційній скарзі. 
Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності первинного права у ОСОБА_3 на земельну часку (пай) в КСП «Деметра+» виходячи з наступного.
До апеляційної скарги Криворізькою східною окружною прокуратурою додано належні докази на підтвердження вказаного.
Відповідно інформації Софіївського трудового архіву Софіївської селищної ради №257/п-201/01-25 від 07 червня 2023 року трудовий архів не має можливості підтвердити стаж роботи та заробітну плату ОСОБА_3 по колгоспу «Ленінський шлях» (КСП «Деметра+») оскільки розрахунково-платіжні відомості колгоспників на зберігання не надходили. Також трудовим архівом повідомлено, що ОСОБА_3 значиться в документах архівного фонду колгоспу «ім. Петровського»: у книгах обліку колгоспників та їх заробітку та у розрахунково-платіжних відомостях колгоспників з нарахування заробітної плати за 1952-1988 роки. (а.с. 62 зворот)
Відповідно інформації Софіївського архівного відділу управління Криворізької райдержадміністрації № 122/П-113/01-36 від 07 червня 2023 року та згідно з довідками № 123/П-113/01-36 від 07 червня 2023 року, № 124/п-113/01-36 від 07 червня 2023 року колгосп «Ленінський шлях» реорганізовано в КСП «Деметра+» протокол загальних зборів членів колгоспу № 1 від 17 лютого 1995 року), колгосп «ім. Петровського» реорганізовано в КСП «Запорізьке» (протокол загальних зборів членів колгоспу № 1 від 30 січня 1993 року). (а.с. 72-74)
Відповідно до розпорядження Софіївської РДА № 193-р від 21 травня 1997 року розмір земельного паю по КСП «Деметра+» визначено у розмірі 8,39 умовних кадастрових гектарів. 
Згідно розпорядження Софіївської РДА № 177-р від 07 травня 1997 року розмір земельного паю по КСП «Запорізьке» визначено у розмірі 8,18 умовних кадастрових гектарів. 
В архівних документах КСП «Деметра+» за 1995-1996 роки та КСП «Запорізьке» за 1993-1996 роки відсутня інформація про визнання ОСОБА_3 членом КСП як колгоспного пенсіонера.
Водночас, згідно відповіді, в архівних документах колгоспу «ім. Петровського» (протокол засідання правління колгоспу «ім. Петровського» від 29 грудня 1967 № 19) наявний запис про затвердження пенсійної справи колгоспниці « ОСОБА_6 » (мовою оригіналу). (а.с. 72)
Згідно інформації Відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 2032/299-23 від 07 червня 2023 року в списках громадян – членів КСП «Деметра+» та КСП «Запорізьке», що є додатками до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Деметра+» серії ДП Сф № 0011 від 07 лютого 1996 та державного акту на право колективної власності на землю КСП «Запорізьке» серії ІІ-ДП № 000051 від 25 березня 1996 року та в книгах реєстрації сертифікатів на земельний пай членів вказаних КСП прізвище ОСОБА_7 не значиться. (а.с.64 зворот)
Враховуючи наведені докази, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , протягом 1952-1988 років перебувала на обліку колгоспників колгоспу «ім. Петровського» та за вказаний період отримувала заробітну плату у вказаному колгоспі. 
Перебування з членах колгоспу «ім. Петровського» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також підтверджується протоколом засідання правління колгоспу «ім.. Петровського» від 29 грудня 1967 № 19, яким затверджено пенсійну справу колгоспниці « ОСОБА_6 » (мовою оригіналу).
Таким чином колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги, що перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в членах колгоспу «Ленінський шлях» (КСП «Деметра+») не підтверджено. 
Відповідно пункту 2 Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства.
Як роз`яснив Верховний Суд України в пункті 24 постанови Пленуму №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Статтями 1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.
Тобто, основним первинним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 сертифікат про право на земельну частку (пай) не отримувала.
За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.
Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі №396/1683/18ц.
Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02 березня 2020 року у справі №573/813/19-ц (провадження №61-1543св20), від 13 травня 2020 року у справі №627/66/17 (провадження №61-42431св18), від 20 травня 2020 року у справі №384/642/17 (провадження №61-37931св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19 (провадження № 61-18113св19), від 22 жовтня 2020 року у справі №149/2978/18 (провадження №61-4932св19), від 16 грудня 2020 року у справі №637/672/19-ц (провадження №61-553св20), від 23 грудня 2020 року у справі №609/1117/18 (провадження №61-5685св19).
Оскільки під час розгляду справи перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в членах колгоспу «Ленінський шлях» (КСП «Деметра+») не підтверджено, відповідно, права на земельну частку (пай) у неї не виникло.
Також під час перегляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 перебувала в членах колгоспу «ім. Петровського», визнана колгоспним пенсіонером вказаного колгоспу, який 30 січня 1993 року реорганізовано в КСП «Запорізьке», але не набула права на земельну частку (пай) із земель КСП «Запорізьке» з огляду на той факт, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Запорізьке» отримано 25 березня 1996 року, а ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто втратила цивільну правоздатність відповідно абз. 2 ст. 9 ЦК УРСР, яка кореспондується з вимогами ч. 4 ст. 25 ЦК України, на час отримання КСП «Деметра+» та КСП «Запорізьке» державних актів на право колективної власності на землю 07 лютого 1996 року та 25 березня 1996 року відповідно. 
Таким чином безпідставними є висновки суду першої інстанції про набуття (спадкодавцем) за життя права на спірну земельну частку (пай) .
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено факт членства ОСОБА_3 на момент передачі земель у колективну власність вказаному КСП «Деметра+», колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що у неї були відсутні будь-які права на земельну частку (пай), передбачені законодавством. А тому, право на земельну частку (пай), яке було відсутнє у спадкодавця на момент смерті, не може бути успадковане позивачкою ні за яких умов.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначене та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушенням норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Оскільки судом першої інстанції оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, позовні вимоги ОСОБА_1 не доведені, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури необхідно стягнути сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в сумі 2 898,72 гривень.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Криворізької східної окружної прокуратури в інтересах Софіївської селищної ради задовольнити.
Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2023 року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) залишити без задоволення. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 898,72 гривні.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:                  

Повний текст постанови складено 08 листопада 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста