ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/4976/23                                                          Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 грудня 2023 року                                                                        м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                             Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайрс» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Тайрс» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Львівська митниця звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2019 року позивач уклав з компанією SHANDONG HAOHUA TIRE CO., LTD (КНР) контракт №01082019001, предметом якого є купівля позивачем шин для вантажних автомобілів та причепів.
Відповідно до контракту від 01.08.2019 року №01082019001 (із змінами та доповненнями) та інвойсу від 06.03.2023 року №EU5-TYR-LAN-20230223A ТОВ «Тайрс» придбало у компанії SHANDONG HAOHUA TIRE CO., LTD (КНР):
- 173 штук автомобільних шин торгової марки LANVIGATOR, розміром 385/65 R22.5 тип протектора (модель) Т708, загальною вартістю 28 891,00 доларів США;
- 194 штук автомобільних шин торгової марки LANVIGATOR розміром 385/65 R22.5 тип протектора (модель) Т706, загальною вартістю 28 130,00 доларів США.
- 250 штук автомобільних шин торгової марки LANVIGATOR розміром 315/70 R22.5 тип протектора (модель) (модель) D801, загальною вартістю 33 250,00 доларів США.
01.05.2023 року до підрозділу митного оформлення Львівської митниці було подано митну декларацію №23UА209230044959U4, за якою в режимі імпорт позивачем задекларовано товар: «автомобільні шини - 95 131,00 доларів США (90 271,00 доларів США (вартість шин) + 4860,00 доларів США (вартість доставки).
За результатами перевірки поданої митної декларації відповідачем було направлено позивачу повідомлення від 01.05.2023 року, в якому зазначалося про необхідність відповідно до частин 3- 4 статті 53 Митного кодексу України надати декларанту додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів, а саме: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок- проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам па користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Переклади документів відповідно до вимог ст. 254 МКУ. Також зазначено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
На виконання вказаного повідомлення ТОВ «Тайрс» додатково були надані відповідачу документи: прайс-лист від 20.02.2023 року; висновок про незалежну оцінку товару №047 від 16.04.2023 року; копія міжнародної декларації країни виробника товару №431020230000043769 від 07.03.2023 року; заявка на перевезення №01 від 24.04.2023 року; заявка на перевезення №1 від 24.04.2023 року; заявка на перевезення №2 від 24.04.2023 року; заявка б/н від 21.04.2023 року.
Рішенням Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 01.05.2023 року №UА209000/2023/100207/2 було відмовлено у митному оформленні товарів за вказаною митною декларацією разом із оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення №UА209230/2023/001192 від 01.05.2023 року.
Позивач, вважаючи рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи визначає Митний кодекс України
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до     глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений в ч. 2 ст. 53 МК України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Судом першої інстанції було встановлено, що 01 серпня 2019 року між позивачем (як покупцем) та фірмою SHANDONG HAOHUA TIRE CO., LTD (КНР) (як продавцем) було укладено Контракт №01082019001, предметом якого стало зобов`язання продавця продавати, а покупця приймати і оплачувати сільськогосподарську техніку відповідно до рахунків-фактур по кожній окремій поставці. Копія надається в додатках.
01.05.2023 року до підрозділу митного оформлення Львівської митниці було подано митну декларацію №23UА209230044959U4, за якою в режимі імпорт позивачем задекларовано товар: «автомобільні шини - 95 131,00 доларів США (90 271,00 доларів США (вартість шин) + 4860,00 доларів США (вартість доставки).
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем до митної декларації від 25.04.2023 року №23UA902090991263U8 було надано: пакувальний лист б/н 06.03.2023 року; рахунок-проформа EU5-TYR-LAN-20230223 23/02/2023 року; рахунок-проформа EU5-TYR-LAN-20230223/1 06.03.2023 року; рахунок-фактура EU5-TYR-LAN-20230223A 16.03.2023 року; коносамент MAEU 225645440 13/03/2023 року; автотранспортна накладна б/н 27.04.2023 року; автотранспортна накладна б/н 27.04.2023 року; автотранспортна накладна №б/н від 27.04.2023 року; рахунок на послуги №55792 від 21.04.2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №23 від 02.03.2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №42 від 12.04.2023 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №08/23 від 27.04.2023 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору ( контракту) про транспортно-експедиційні послуги №09/23 від 27.04.2023 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №5853 від 27.04.2023 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №б/н від 01.07.2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №б/н від 20.04.2022 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №б/н від 20.06.2022 року; зовнішньоекономічний договір ( контракт ) купівлі-продажу №01082019001 від 01.08.2019 року; договір про надання послуг №2402 від 24.02.2023 року; договір про надання послуг митного брокера №84-2022 від 08.08.2022 року; договір (контракт) про перевезення №180822 від 18.08.2022 року; договір (контракт) про перевезення №2302-2 від 23.02.2023 року; лист про платежі №1 від 25.04.2023 року; лист-повідомлення про залучення співвиконавця від 21.04.2023 року; специфікація від 06.03.2023 року.
За результатами перевірки поданої митної декларації відповідачем було направлено позивачу повідомлення від 01.05.2023 року, в якому зазначалося про необхідність відповідно до частин 3- 4 статті 53 Митного кодексу України надати декларанту додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів
Право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
На виконання вказаного повідомлення ТОВ «Тайрс» додатково були надані відповідачу документи: прайс-лист від 20.02.2023 року; висновок про незалежну оцінку товару №047 від 16.04.2023 року; копія міжнародної декларації країни виробника товару №431020230000043769 від 07.03.2023 року; заявка на перевезення №01 від 24.04.2023 року; заявка на перевезення №1 від 24.04.2023 року; заявка на перевезення №2 від 24.04.2023 року; заявка б/н від 21.04.2023 року.
За наслідками розгляду додатково наданих позивачем документів рішенням Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 01.05.2023 року №UА209000/2023/100207/2 було відмовлено у митному оформленні товарів за вказаною митною декларацією разом із оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення №UА209230/2023/001192 від 01.05.2023 року.
Так, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних рішень слугували наступні підстави:
- у нижній частині фактури №ЕU-ТУR-LAN-20230223А міститься інформація, що товар прямує до м. Черкаси, разом з тим у рахунку на перевезення №5853 відсутня інформація про місце розвантаження товару та у рахунках на перевезення №5853 та 09/23 відсутнє документальне підтвердження числових значень (сума транспорту по території України значно вище чим на іноземній);
- у рахунку про оплату №23 від 02.03.2023 року у гр. 70 «Призначення платежу» оплату проведено згідно проформи №ЕU-ТУR-LAN-20230223 від 23.02.2023 року у розмірі 27081,30дол США. Вищезазначена проформа на суму 90271 дол. США та містить посилання на 100% передоплату;
- у рахунку про оплату №42, у гр. 70 «Призначення платежу» оплату проведено згідно проформи №ЕU-ТУR-LAN-20230223/1 від 06.03.2023 року у розмірі 68049,70 дол. США. Вищезазначена проформа на суму 95131 дол. США та містить посилання на 100% передоплату;
- згідно контракту №01082019001 (п.4.2) Оплата за товар проводиться у розмірі 30% передоплати та 70% після виставлення коносаменту, однак згідно рахунку проформи та рахунку фактури повинна бути 100% передоплата, оскільки розрахунки за товар проведено згідно 2-х проформ, тому неможливо перевірити чи було дотримано умов розрахунку.
Разом з цим, доводи відповідача про невідповідність відсотку та порядку передоплати за товар є необґрунтованими, оскільки згідно з додатковою угодою від 20.06.2022 року та в проформі інвойсі передбачено умови оплати - 100% передоплата, що і було дотримано позивачем.
Щодо твердження відповідача про невідповідність місця розвантаження товару, судова колегія зазначає наступне.
Із поданих позивачем митному органу документів, зокрема міжнародних транспортних накладних CMR, заявок на перевезення, договорів на транспортне перевезення №180822, судом першої інстанції було встановлено, що цими документами було чітко визначені місця завантаження та розвантаження товару для перевезення вантажним транспортом до місця розвантаження на митну територію України.
У рахунку про оплату №23 від 02.03.2023 року у гр. 70 «Призначення платежу» зазначено, що оплату проведено згідно проформи №ЕU-ТУR-LAN-20230223 від 23.02.2023 року у розмірі 27081,30 дол США. Вищезазначена проформа на суму 90271 дол. США та містить посилання на 100% передоплату та на те, що у рахунку про оплату №42, у гр. 70 «Призначення платежу» оплату проведено згідно проформи №ЕU-ТУR-LAN-20230223/1 від 06.03.2023 року у розмірі 68049,70 дол. США. 
Вказаним комерційним інвойсом передбачалося поставка частини (певного траншу) від всього запланованого обсягу товару (п.2.2. та 2.3 додаткової угоди від 01.07.2020 року до Контракту №01082019001 від 01.08.2019 року), який визначений у вищезазначених проформах.
Отже, враховуючи, що асортимент, кількість та вартість відповідної партії товару за даним комерційним інвойсом містилися в різних проформах№ЕU-ТУR-LAN-20230223 від 23.02.2023 року у розмірі 27081,30 дол США та №ЕU-ТУR-LAN-20230223/1 від 06.03.2023 року у розмірі 68049,70 дол. США, оплата даної згрупованої партії товару відбувалася окремими платіжними документами (платіжне доручення в іноземній валюті №23 від 02.03.2023 року та №42 від 12.04.2023 року), із прив`язкою до тієї проформи, якою передбачався відповідний асортимент товару.
Отже, у рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 01.05.2023 року №UА209000/2023/100207/2 відсутні посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару ніби то є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 року по справі №820/2014/17, в якій Верховний Суд також вказав, що формальне виконання процедури консультацій, надлишкове узагальнення причини невизнання задекларованої позивачем митної вартості свідчать про відсутність практичної реалізації в діяльності відповідача принципу належного урядування і принципів адміністративної практики, рекомендованих Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 року «Про захист особи відносно актів адміністративних органів».
Апеляційним судом також враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.02.2019 року у справі №816/1199/15-а у подібних правовідносинах, відповідно до яких наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Дослідивши вказані вище докази, суд першої інстанції встановив, що задекларована ТОВ «Комтранс Україна» вартість товару відповідала даним щодо дати операції, її розміру та вартості, виду товару наданими до митної декларації та доданими до матеріалів справи доказами, однак відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування обставин, що надані до МД документи позивача є підробленими або містили неправдиву чи неповну інформацію.
Отже, обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості з поданих позивачем документів відповідач не довів, а суд не встановив.
Проаналізувавши наведені вище норми права у постанові від 05.02.2019 року у справі №816/1199/15-а, Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Судом першої інстанції було встановлено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, а відповідач не довів, що вартість товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак (фірми-виробника, якості тощо).
Проте, відповідно до частин 2 та 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Таким чином, позивачем були надані для митного оформлення товару документи, що містять достовірні та об`єктивні відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару саме за ціною договору.
На підставі вищевикладених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визнання протиправним та скасування рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 01.05.2023 року №UA209000/2023/100207/2, а також картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001192.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.