Головуючий у І інстанції Лужецька О.Р.
Провадження №22-ц/824/12932/2023                                                            Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
   19 жовтня2023року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді:               Матвієнко Ю.О.,
суддів:                                    Гуля В.В., Мельника Я.С.,
при секретарі:                       Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного судусправу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну тривалу бездіяльність посадових осіб Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
 
В С Т А Н О В И В :
 
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, в якій просила суд визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у тривалому неприйнятті рішення про закінчення виконавчих проваджень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 у зв`язку із фактичним виконанням рішення; зобов`язати посадових осіб Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити порушені права боржника у виконавчих провадженнях № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 на закінчення виконавчих проваджень на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 посилалась на те, що на виконанні у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають виконавчі провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 щодо зобов`язання її, ОСОБА_1 , здійснити знесення самочинно збудованого нерухомого майна - терас загальною площею 14,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1  та приведення квартири АДРЕСА_2 до попереднього стану відповідно до технічного паспорту КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та поверхневого плану приміщень ІІ поверху з інвентаризаційної справи шляхом демонтажу добудованих приміщень (лоджій) за рахунок власних коштів. 
Скаржник зазначила, що станом на момент відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 рішення суду нею було виконано в частині зобов`язання здійснити знесення самочинно збудованого нерухомого майна - терас за адресою: АДРЕСА_1 . Вказувала, що неодноразово зверталась до державного виконавця з заявами про фіксацію виконання рішення суду та складання відповідного акта про відсутність терас, а також просила закінчити виконавчі провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.         
Вказувала, що державним виконавцем не здійснено жодних дій на її чисельні звернення щодо виконання рішення та закінчення виконавчих проваджень на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», що і стало причиною звернення до суду з даною скаргою.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити по справі нове судове рішення про задоволення скарги.
В обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що суд першої інстанції допустився формалізму при розгляді скарги, адже аргументам, на які вона посилалась у тексті скарги на неправомірну тривалу бездіяльність посадових осіб Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд першої інстанції жодної оцінки не надав і в тексті ухвали про них взагалі не зазначив.
Скаржниця зазначила, що за фактичною відсутністю терас, державним виконавцем без участі ОСОБА_1 , без огляду квартири, 20.09.2021 року, а також 28.10.2021 року та 25.11.2021 року в темний період доби було складено Акти про невиконання рішення суду, як в частині «знесення терас», так і про невиконання рішення суду в частині «приведення квартири до попереднього стану шляхом демонтажу лоджій». Таким чином, факт відсутності терас та наявності одного об`єкту знесення - лоджій, «залишився непоміченим» державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу від 14.06.2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 послався лише на те, що належних доказів виконання рішення суду та знесення самочинно збудованого нерухомого майна - терас загальною площею 14,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , скаржником не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи.
Крім цього, на думку апелянта, судом першої інстанції не дотримані вимоги до судового рішення (ухвали), оскільки суд першої інстанції не навів жодних обґрунтувань відхилення доказів тривалої бездіяльності державного виконавця у вигляді невчинення виконавчої дії - виходу на місце вчинення дій та складення Акту державного виконавця за безліччю заяв  ОСОБА_1 з проханням вчинити такі дії.
Всупереч вимогам до судового рішення, суд першої інстанції не навів в тексті оскарженої ухвали також і жодних обґрунтувань відхилення наданого ОСОБА_1 письмового доказу виконання рішення суду у вигляді Довідки про технічні характеристики її квартири № 305 вих. № 29/-08-02 від 29.08.2022 року, яку виготовлено кваліфікованим фахівцем, експертом, відповідальним виконавцем робіт, пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури ОСОБА_6 (сертифікат АЕ №004238, свідоцтво про підвищення кваліфікації № 12442777 від 22.03.2021 року), згідно якої прибудови терас до квартири АДРЕСА_2 відсутні (наявні лише лоджії).
Саме вищевикладені обставини, які повністю підтверджувались письмовими доказами, що містились в матеріалах справи, та підтверджували протиправність бездіяльності посадових осіб Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) і є підставами для задоволення судом скарги ОСОБА_1 .
У відзиві на апеляційну скаргу Старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві - Ясінська І.Г. просила апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила про її задоволення з викладених у ній підстав.
Інші учасники процесу, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності за наявними матеріалами справи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року позовні вимоги за об`єднаними позовами: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «КК Пріорітет», КП Київської обласної ради «Готово», КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», Державна арітектурно-будівельна інспекція України, ОСББ «Анди», ОСОБА_4 про знесення об`єкту самовільного будівництва, визнання недійсним технічного паспорту на квартиру та визнання недійсним реєстрації права власності та за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до Петришина В.М. , КП Київської обласної ради «Готово», ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «КК Пріорітет», про визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора - залишено без задоволення. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року скасовано й ухвалено нове рішення про задоволення позовів. Зобов`язано ОСОБА_1 здійснити знесення самочинно збудованого нерухомого майна - терас загальною площею 14,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Скасовано рішення державного реєстратора філії КП Київської обласної ради «Готово» Петришина В.М. про державну реєстрацію права власності (індексний номер 36077380; реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1297010380000; номер запису про право власності 21323281) від 10 липня 2017 року за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 62,2 кв.м. Скасовано запис за номером 213233281, який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про право власності на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1297010380000) - квартиру АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану відповідно до технічного паспорту КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та поверхневого плану приміщень ІІ поверху з інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом демонтажу добудованих приміщень (лоджій) за рахунок власних коштів. Вирішено питання розподілу судових витрат додатковою постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року.
11 листопада 2021 рокупостановою Верховного Суду постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року залишено без змін.
Постановами державного виконавця від 22.07.2021 рокувідкрито виконавчі провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 (виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва від 30.06.2021 року № 753/14305/17) з приводу зобов`язання ОСОБА_1 здійснити знесення самочинно збудованого нерухомого майна-терас загальною площею 14,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановами державного виконавця від 22.07.2021 рокувідкрито виконавчі провадження № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8(виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва від 30.06.2021 № 753/14305/17) з приводу зобов`язання ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану шляхом демонтажу добудованих приміщень (лоджій) за рахунок власних коштів.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року змінено спосіб виконання судового рішення (постанова Київського апеляційного суду від 25 травня 2021року у справі № 753/14305/17, залишена без змін постановою Верховного Суду від 11листопада 2021 року) наступним чином:
- шляхом надання дозволу державному виконавцю у виконавчих провадженнях № НОМЕР_1, НОМЕР_9, НОМЕР_10, № НОМЕР_4 залучити на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача, суб`єктів господарювання для знесення самочинно збудованого нерухомого майна- терас загальною площею 14,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
- шляхом надання дозволу державному виконавцю у виконавчих провадженнях № НОМЕР_5, НОМЕР_11, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8 залучити на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача, суб`єктів господарювання для приведення квартири АДРЕСА_2 , до попереднього стану відповідно до технічного паспорту КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 03.2000 та поверхневого плану приміщень ІІ поверху з інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом демонтажу добудованих приміщень (лоджій).
В ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року судом зазначено, що «Як посилаються стягувачі, станом на 29 листопада 2022 року залишається не виконаним рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_1 здійснити знесення самочинно збудованого нерухомого майна - терас загальною площею 14,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану, відтак, стягувачі просять змінити спосіб виконання судового рішення,зважаючи на обставини викладені в заяві».
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості та безпідставності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також Конвенцією "Про захист прав та свобод людини", яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.
Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.
Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини. 
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
В обгрунтування скарги,  ОСОБА_1 посилалась на те, що виконала рішення суду щодо знесення самочинно збудованого нерухомого майна - терас загальною площею 14,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , однак державний виконавець не вчиняє дій щодо закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з недоведеності належними та допустимими доказами фактичного виконання у повному обсязі рішення суду боржником ОСОБА_1 . 
Такі висновки суду відповідають обставинам справи, з яких вбачається, що в ході здійснення виконавчих дійв межах виконавчих проваджень ВП НОМЕР_12, НОМЕР_9, НОМЕР_13, НОМЕР_10 державним виконавцем встановлено факт невиконання боржником рішення суду, що полягає у незнесенні самочинно збудованого нерухомого майна, приміщень, перегородок, та металевих конструкцій, бетонних блоків та стяжки; неприведенні квартири до попереднього стану.
02.09.2022 року до Дарницького РВ ДВС, дійсно, надійшли заяви боржника під вхідними №16646, 16647, №16649, №16650 про долучення письмових доказів щодо виконання рішення суду, де боржниця стверджує, що таке нерухоме майно як тераси в квартирі           АДРЕСА_2 відсутні. При цьому, ОСОБА_1 було надано копію довідки від 29.08.2022 року про технічні характеристики квартири           АДРЕСА_2 , яка видана експертом з технічної інвентаризації  ОСОБА_6  з короткою характеристикою нерухомості, згідно якої вказано, що в квартирі           АДРЕСА_2 наявні лоджії: лоджія 1 - 10,2 кв.м. та лоджія II - 2,9 кв.м. 
03.07.2023 року на електронну адресу Дарницького РВ ДВС боржницею було направлено заяву, у якій вона повідомила, що нею 29.06.2023 року самостійно виконано судове рішення, а саме із залученням підрядної організації здійснено демонтаж металевих конструкцій та приведено квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану відповідно до технічного паспорту КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 03.2000 та поверхневого плану приміщень IIповерху з інвентаризаційної справи за адресою  АДРЕСА_4 , шляхом демонтажу добудованих приміщень (лоджій) за рахунок власних коштів(том 6, а.с.12-16).
05.07.2023 року до відділу державної виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_7 про часткове виконання рішення суду ОСОБА_1 , а саме демонтаж металопластикової рами (том 6, а.с.18).
З метою перевірки викладеної у заявах інформації, 05.07.2023 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою   АДРЕСА_3 (дах нежитлового приміщення) та встановлено, що рішення суду боржником не виконано, про що складено акт державного виконавця (том 6, а.с.25).
У відзиві на апеляційну скаргу старший державний виконавець Ясінська І.Г. також зазначила, що нею 27.07.2023 року розпочато примусові виконавчі дії за адресою:м. Київ, вул. Драгоманова, 31-В за участю працівників поліції Дарницького УП в м. Києві ГУ НПУ в м. Києві, ТОВ «СІТІ-СТРОЙ ГРУП», ТОВ «БУД СЕРВІС 2016».
Тобто, виконавчі дії в межах вищевказаних виконавчих проваджень здійснюються згідно Закону України «Про виконавче провадження» і фактичного виконання боржником рішення суду у повному обсязі не відбулося, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи те, що судом при розгляді справи встановлено, що старший державний виконавець Ясінська І.Г., виконуючи свої обов`язки в межах виконавчих проваджень, діяла відповідно до закону та в межах повноважень, та зважаючи на недоведеність заявником наявності підстав для зобов`язання державного виконавця закінчити виконавчі провадження № НОМЕР_1,  № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій посадових осіб Дарницького ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо неприйняття рішення про закриття виконавчих проваджень та зобов`язання посадових осіб Дарницького ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо закінчення виконавчих проваджень.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано надані заявником докази фактичного виконання рішення у повному обсязі, висновків суду не спростовують, оскільки суд, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали виконавчих проваджень, дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення суду у повному обсязі боржником не виконано, що виключає можливість закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме до дискреційних повноважень державного чи приватного виконавця відноситься вирішення питання про те, чи виконано у повному обсязі рішення суду боржником згідно виконавчого документу, що виконується, зважаючи на те, що саме на цих осіб діючим законодавством покладено обов`язок здійснювати примусове виконання судових рішень. З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець, отримавши 03.07.2023 року заяву боржника про повне виконання нею 29.06.2023 року рішення, діючи в межах своїх повноважень, з метою перевірки інформації, викладеної у заяві, 05.07.2023 року здійснив вихід за адресою:м. Київ, вул. Драгоманова, 31-В (дах нежитлового приміщення) та встановив, що рішення суду боржником не виконано, про що склав відповідний акт державного виконавця (том 6, а.с.25). Дані обставини свідчать про те, що державний виконавець, не закінчуючи виконавчі провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», діяв відповідно до закону та в межах повноважень, оскільки боржником фактично рішення суду у повному обсязі не виконано.        
Інші доводи апеляційної скарги заявника зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та невірного розуміння заявником вимог чинного законодавства; ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм належну та об`єктивну оцінку у своїй ухвалі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
    
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.  
 
     Головуючий:
 
     Судді: