Справа № 308/10990/23

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
   
13.12.2023                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 липня 2023 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536.8 гривень судового збору.
       Відповідно до постанови суду, - 01 червня 2023 року близько 13 год. 45 хв. у м. Ужгород на вул. Загорська, 153, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Кіа Ріо», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на відеозапис на підставі ч. 2 ст. 266 КУпАП.
       Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення неправильно зазначено особу, оскільки особа, яку притягли до адміністративної відповідальності має паспорт громадянина України НОМЕР_2 , а не НОМЕР_3 . Також вказує, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського підтверджує, що ОСОБА_2 01.06.2023 о 13 год. 45 хв. взагалі не керував транспортним засобом, крім цього стверджує, що в цей час він перебував за адресою м.Ужгород, вул.Загорська, 153, в громадському місці та виражався нецензурною лайкою, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173КУпАП. Вважає, що суд першої інстанції, під час прийняття рішення у справі, не надав правової оцінки доказам – поясненню потерпілого, копії протоколу відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, та не встановив конкретний період часу в який саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння і чи взагалі керував ним.          
       Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, - 12.07.2023 року справу було розглянуто за його відсутності. Оскаржувану постанову було отримано після ознайомлення з матеріалами справи в суді лише 15.08.2023 року.
ОСОБА_1 та його представник - адвокати Марина А.О., Кукарека К.С. у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, про причини неявки суду не повідомили.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його представників – адвокатів Марина А.О., Кукарека К.С.
       Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянтам строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057294 від 01.06.2023, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Так, відповідно до зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, - водій ОСОБА_1 , 01 червня 2023 року близько 13 год. 45 хв., у м. Ужгород на вул. Загорська, 153, керував транспортним засобом «Кіа Ріо», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Підписом у протоколі ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом документу ознайомлений, однак від дачі пояснень відмовився.
Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги, вина   ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: - вище вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № ААБ № 057294 від 01.06.2023, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №7092878 від 01.06.2023 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП; відеозаписом події, який міститься на DVD диску, який долучений до матеріалів справи та з якого слідує, що працівником поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено останньому порядок проходження огляду на стан сп`яніння та запропоновано пройти огляд на місці або в закладі охорони здоров`я, проте, ОСОБА_1 не здійснив жодних дій для проходження такого огляду, будучи доставленим працівниками поліції в медичний заклад; поясненнями свідка ОСОБА_3 , який підтвердив, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля; поясненнями ОСОБА_1 від 01.06.2023, згідно яких останній не зазначав про будь які упереджені дії з боку працівників поліції, а взагалі відповідно до вимог ст.63 Конституції України, відмовився їх надавати.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на нього поширюються вимоги п.2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив конкретний період часу в який саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, і чи взагалі ним керував, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. 
Доводи наведені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 та його представниками.

Жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції матеріали провадження не містять, а незгода з діями працівників поліції була висловлена ними лише під час подання апеляційної скарги, що можна розцінювати, як спосіб захисту останнього.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

       З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

        Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 липня 2023 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага