ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 599/132/23	Головуючий у 1-й інстанції Іваницький О.Р. 	
Провадження № 22-ц/817/786/23 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
за участі секретаря — Дідух М.Є.
та представників ОСОБА_1 - адвоката Боднара С.П. і матері ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 599/132/23 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Боднара Святослава Петровича на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2023 року, ухваленого суддею Іваницьким О.Р., у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту,

В С Т А Н О В И В:
у січні 2023 року ОСОБА_3 звернувся в суд із заявою, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту перебування його на утриманні брата.
В обґрунтування заяви посилається на те, що він разом з братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок артилерійського обстрілу під час бойового зіткнення в районі н.п. Лозове Херсонської області. Він є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату (довічно) та перебував на повному утриманні брата. З метою отримання пенсії по втраті годувальника звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак йому було відмовлено, оскільки ним не представлено документів, які підтверджували б факт встановлення інвалідності до досягнення ним 18 років. Тому необхідно надати документ, що підтверджує спільне проживання та доказ перебування на утриманні померлого годувальника. В зв`язку з чим звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт перебування його на утриманні брата та встановити факт спільного проживання. 
       Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2023 року заяву про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні — задоволено.
       Встановлено юридичний факт перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні його брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Боднар С.П. просить скасувати рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2023 року, а провадження у даній справі закрити.
       В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що єдиним належним спадкоємцем першої черги у померлого ОСОБА_4 є його неповнолітній син — ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Законним представником ОСОБА_1 є його матір ОСОБА_5 . У грудні 2022 року ОСОБА_1 призначена та виплачена грошова допомога внаслідок смерті ОСОБА_4 , пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. З даної підстави ОСОБА_6 є заінтересованою особою щодо питання перебування осіб на утриманні в його батька ОСОБА_7 .
       Рішення Зборівського районного суду породжує юридичні наслідки в формі права ОСОБА_3 на отримання частини одноразової допомоги та звернення до ОСОБА_1 з претензією щодо перерахування йому частини уже отриманих апелянтом коштів.
       Крім цього, звертаючись із заявою до суду ОСОБА_3 просив встановити юридичний факт для можливості отримання пенсії по втраті годувальника, однак дані твердження не відповідають дійсності.
       Так, у відповідь на адвокатський запит від 10.07.2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 (м. Зборів) зазначив наступне.
       В ІНФОРМАЦІЯ_5 в зв`язку з загибеллю ОСОБА_4 - в листопаді 2022 року — січні 2023 року — звертався письмово його рідний брат ОСОБА_3 з вимогою надати документи для оформлення разової грошової допомоги у відповідності до Постанови КМ України від 28.02.2022 року № 168, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з загибеллю ОСОБА_4 . Всього надійшло три звернення поштовим відправленням.
       Оскільки, єдиним належним отримувачем є син загиблого — ОСОБА_1 , який і отримав відповідну одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю його батька — ОСОБА_4 , то ОСОБА_8 було відмовлено у його заявах до ТЦК.
       Також, Другий відділ Тернопільського районного ТЦК та СК повідомив, що 30.06.2023 року до них надійшов поштовим відправленням пакет документів для оформлення разової грошової допомоги у відповідності до Постанови КМ України від 28.02.2022 року №168, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 який є особою з інвалідністю 3-ї групи загального захворювання та його рідний брат ОСОБА_4 який загинув під час виконання обов`язків військової служби проживали разом та ОСОБА_3 перебував на утримані загиблого згідно рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16.02.2023 року у справі № 599/132/23 та інші документи.
       Вимоги ОСОБА_3 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язаного із будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. У такій справі належними учасниками є не лише усі особи, які претендують на отримання установленою державою одноразової грошової виплати у зв`язку зі смертю певної особи під час участі у бойових діях через збройну агресію російської федерації, але й державні органи, які уповноваженні на вирішення питань з таких виплат, зокрема, Міністерство оборони України, його територіальні (місцеві) органи. За своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.
       За таких обставин необхідно закрити провадження у цивільній справі окремого провадження, оскільки цей спір підлягає розгляду у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.
       Щодо неповноти встановлення судом обставин справи, то тут можна зазначити таке.
       Судом першої інстанції не встановлювався рівень доходу померлого та особи, яка нібито перебувала на його утриманні. Заявник не заперечує того факту, що він отримує пенсію у зв`язку з інвалідністю. Також ОСОБА_4 у 2020 році проходив строкову військову службу, що не дозволяло йому утримувати свого брата, купувати йому ліки та продукти. Під час призову по мобілізації (11.03.2022 року) у відповідності до Указу Президента України № 65/2022, загиблий ОСОБА_4 не повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_6 , що в нього на утриманні є брат або якась інша особа. Також дані про утриманців відсутні в обліковій картці ОСОБА_4 .
       Підсумовуючи наведене, Зборівський районний суд неповно встановив обставини справи та у своєму рішенні базувався виключно на твердженнях заявника — ОСОБА_3 . Свідки не залучалися, а письмові докази не можуть повно розкривати побутові відносини між загиблим та заявником.
        ОСОБА_3 подав        відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Боднара С.П., у якому зазначив, що твердження апелянта про наявність у даному випадку спору про право є невірним.
       Підтвердженням того, що дійсно встановлення юридичного факту — перебування на утриманні брата йому було необхідним для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника є те, що він після рішення Зборівського районного суду Тернопільської області звернувся у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовною заявою про зобов`язання призначити пенсію по втраті годувальника (справа № 500/2159/23)
       Твердження апелянта про те, що рішення Зборівського районного суду породжує юридичні наслідки, а саме права на отримання частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю брата військовослужбовця не може ставити під сумнів законність вказаного рішення суду. Чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження факту визнання його утриманцем померлого брата, його встановлення не пов`язується з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого оформлення пенсії по втраті годувальника та отримання відповідних пільг.
       У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Боднар С.П. та законний представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.        
        ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про день, місце та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрих кодом 0600053003947.
       У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України — неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності вказаного учасника процесу. 
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1 , проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Судом встановлено, що ОСОБА_3 разом з братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав АДРЕСА_1 (а.с. 8).
ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок артилерійського обстрілу під час бойового зіткнення в районі н.п. Лозове Херсонської області.          ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату (довічно) (а.с. 11).
Факт перебування заявника на повному утриманні брата підтверджується довідкою Зборівської міської ради № 317 від 27.10.2022 (а.с. 9), актом обстеження матеріально-побутових умов від 27.10.2022 (а.с. 10), довідкою Зборівської міської ради № 2431/04-19 від 26.10.2022 про склад сім`ї ОСОБА_4 на момент його смерті. 
Задовольняючи заяву щодо встановлення факту перебування ОСОБА_3 на утриманні брата ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що допомога, яка надавалась заявнику, братом була для нього хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування і встановлення юридичного факту йому є необхідним для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в порядку Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
З таким висновком суду першої інстанції в повному обсязі колегія суддів погодитися не може з огляду на таке.
Відповідно до вимог статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з вимогами частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Відповідно до ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 5 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. 
Статтею 315 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, які встановлює суд. Однак, юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. 
       Відповідно до норм статті 367 ЦПК України, якими визначені межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу у повному обсязі. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або)обов`язки. Мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Як вбачається з долучених до апеляційної скарги матеріалів, що єдиним належним спадкоємцем першої черги у померлого ОСОБА_4 є його неповнолітній син — ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Законним представником ОСОБА_1 є його матір ОСОБА_5 . У грудні 2022 року ОСОБА_1 призначена та виплачена грошова допомога внаслідок смерті ОСОБА_4 , пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. З даної підстави ОСОБА_6 є заінтересованою особою щодо питання перебування осіб на утриманні в його батька ОСОБА_7 .
Згідно з п. 2 постанови КМ України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану”, якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
       Рішення Зборівського районного суду породжує юридичні наслідки в формі права ОСОБА_3 на отримання частини одноразової допомоги та звернення до ОСОБА_1 з претензією щодо перерахування йому частини уже отриманих апелянтом коштів.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення Зборівського районного суду від 16.02.2023 прямо впливає на права та обов`язки малолітнього ОСОБА_1 , тому ОСОБА_1 має право оскаржити в апеляційному порядку вказане рішення суду.
Як вбачається із заяви ОСОБА_3 , що метою звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту є можливість отримання заявником пенсії по втраті годувальника у зв`язку зі смертю його брата — ОСОБА_4 .
Однак, представником малолітнього ОСОБА_1 адвокатом Боднаром С.П. доводиться, що вищевказана мета заявника ОСОБА_3 не відтворює його усміх намірів.
Так, у відповідь на адвокатський запит від 10.07.2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 (м. Зборів) зазначив наступне.
       В ІНФОРМАЦІЯ_5 в зв`язку з загибеллю ОСОБА_4 - в листопаді 2022 року — січні 2023 року — звертався письмово його рідний брат ОСОБА_3 з вимогою надати документи для оформлення разової грошової допомоги у відповідності до Постанови КМ України від 28.02.2022 року № 168, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з загибеллю ОСОБА_4 . Всього надійшло три звернення поштовим відправленням.
       Оскільки, єдиним належним отримувачем є син загиблого — ОСОБА_1 , який і отримав відповідну одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю його батька — ОСОБА_4 , то ОСОБА_8 було відмовлено у його заявах до ТЦК.
       Також, Другий відділ Тернопільського районного ТЦК та СК повідомив, що 30.06.2023 року до них надійшов поштовим відправленням пакет документів для оформлення разової грошової допомоги у відповідності до Постанови КМ України від 28.02.2022 року №168, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 який є особою з інвалідністю 3-ї групи загального захворювання та його рідний брат ОСОБА_4 який загинув під час виконання обов`язків військової служби проживали разом та ОСОБА_3 перебував на утримані загиблого згідно рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16.02.2023 року у справі № 599/132/23 та інші документи.
       Отже, звернення ОСОБА_3 до Зборівського районного суду із заявою про встановлення юридичного факту було спрямоване не тільки на отримання пенсії по втраті годувальника, а й з метою отримання одноразової допомоги, виплата якої передбачена постановою КМ України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану”.
       Статтею 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах першому-третьому пункту другого статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу, а утриманці — відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
       Частиною шостою статті 16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади. Що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами. У яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів — військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві — резервістами.
       Тому, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_3 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язаного із будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. У такій справі належними учасниками є не лише усі особи, які претендують на отримання установленою державою одноразової грошової виплати у зв`язку зі смертю певної особи під час участі у бойових діях через збройну агресію російської федерації, але й державні органи, які уповноваженні на вирішення питань з таких виплат, зокрема, Міністерство оборони України, його територіальні (місцеві) органи. За своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.
       Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
       Міністерство оборони України та його місцеві органи є спеціально уповноваженим суб`єктом на вирішення питань із матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України “Про військовий обов`язок і військову службу”, “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Порядком № 975, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, які має на меті отримати заявник ОСОБА_3 .
Статтею 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчений розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Боднара Святослава Петровича задовольнити, рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2023 року слід скасувати, провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення юридичного факту закрити, оскільки цей спір підлягає у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.
Роз`яснити ОСОБА_3 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

       Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Боднара Святослава Петровича задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2023 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення юридичного факту закрити.

Роз`яснити ОСОБА_3 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції. 

       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Повний текст судового рішення виготовлений 03 листопада 2023 року.

Головуюча                                                                 Н.М. Храпак

Судді:                                                                         Б.О. Гірський

М.В. Хома