ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 листопада 2023 року           справа №200/1522/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року (головуючий суддя І інстанції Тарасенко І.М.), складеного в повному обсязі 17 травня 2023 року, у справі № 200/1522/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо призначення пенсії,-

                                                   В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якому просив: 
1) визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 06.12.2022 року № 05665000816, прийняте відділом призначення пенсії управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29.11.2022 року; 
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 29.11.2022 року, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи за довідкою № 1-359 від 04.11.2022 року з 19.07.2012 року по 29.09.2016 року та за довідкою № 98 від 13.09.2022 року з 01.04.2021 року по 06.09.2022 року, та прийняти рішення про призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах з 29.11.2022 року відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а, відповідно до заяви про призначення пенсії за віком від 29.11.2022 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.12.2022 року № 05665000816 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.11.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи з 19.07.2012 року по 29.09.2016 року та з 01.04.2021 року по 06.09.2022 року, враховуючи інформацію, зазначену у довідці №1-359 від 04.11.2022 року та довідці № 98 від 13.09.2022 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року у справі № 200/1522/23 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що у позивача відсутній необхідний стаж через несплату страхових внесків підприємством та відсутності відомостей про проведення атестації робочого місця
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 .
29 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся через Веб-портал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію – Відділ призначення пенсії управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06 грудня 2022 року № 056650008162 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком (на пільгових умовах за Списком №1) відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу не менше 10 років.
Як вбачається зі спірного рішення, страховий стаж ОСОБА_1 становить: 34 роки 0 місяців 11днів (страховий стаж 31 рік 0 місяців 11 днів та додаткові роки за список № 1 - 3 роки 0 місяців 0 днів). Необхідний пільговий стаж становить: не менше 10 років. Пільговий стаж за Списком 1 ОСОБА_1 становить: 3 роки 6 місяців 8 днів (з урахуванням фактично відпрацьованого часу).
До страхового стажу зараховано всі періоди.
До пільгового стажу: не зараховано період роботи за пільговою довідкою № 1-359 від 04.11.2022 року, з 19.07.2012 року по 29.09.2016 року, оскільки відсутній наказ про атестацію робочого місця від 30.09.2011 року та перелік професій до нього; не зараховано період роботи за пільговою довідкою № 98 від 13.09.2022 року, з 01.04.2021 року по 06.09.2022 року, оскільки в індивідуальних відомостях Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу ОСОБА_1 відсутні дані про сплату внесків.
Позивачу було вказане про те, що він матиме право на призначення пенсії з 03 вересня 2029 року.
Вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивач отримав 09 березня 2023 року.
Не погоджуючись з рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у перерахунку пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача з зарахуванням спірних періодів до пільгового стажу.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідачем не зараховано період роботи позивача за пільговою довідкою № 98 від 13.09.2022 року, з 01.04.2021 року по 06.09.2022 року, оскільки в індивідуальних відомостях Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу гр. ОСОБА_1 відсутні дані про сплату внесків. 
Відповідно до частини шостої статті 20 Закону № 1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Згідно із частиною дванадцятою статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Згідно із частиною третьою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного Пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.
Згідно із частиною одинадцятою та дванадцятою статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Як вказано у частині другій статті 24 Закону № 1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного Пенсійного страхування.
Разом з тим, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
З огляду на наведене, доводи відповідача про відсутність індивідуальних відомостей у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування  щодо сплати страхувальником за позивача соціальних внесків за спірні періоди є необґрунтованими.
Суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.
Щодо посилань відповідача на відсутність інформації про проведення атестації робочих місць у вищевказані періоди, суд зазначає таке.
Згідно статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Крім того, суд зазначає що Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Разом з тим, відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.
Отже, позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, зокрема, не внесення відомостей про проведення атестації робочих місць на підприємстві, а також іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії на пільгових умовах.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.
При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
З огляду на вказане вище, суд вважає, що не проведення атестації робочого місця за умовами праці або неналежне оформлення результатів такої атестації не може позбавляти особи права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058.
Крім того, позивачем надані на підтвердження свого пільгового стажу: довідка про спуски в шахту з повним підземним робочим днем за фактично відпрацьований час з 11.09.2019 року по 31.12.2020 року № 90 від 12.09.2022 року; довідка про спуски в шахту з повним підземним робочим днем за фактично відпрацьований час з 01.01.2021 року по 06.09.2022 року № 90 від 12.09.2022 року.
Також позивачем надана довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.09.2022 року № 98, яка видана ТОВ «Краснолиманське», в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в ТОВ «Краснолиманське» і за період: з 11.09.2019 року по 23.09.2019 року (9 днів) – попереднє навчання з ТБ, оплата днів учбового пункту проводилась по тарифній ставці підземного працівника загальної групи тарифних ставок; з 11.09.2019 року (наказ № 206к від 11.09.2019 року) по теперішній час виконував роботи на виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших робіт з метою добування вугілля за професією гірник підземний дільниці з видобування вугілля, що передбачено Списком № 1 розділ 1, відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994 року № 202; постанови КМУ від 24.06.2016 року № 461, а також згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За період з 11.09.2019 року по 06.09.2022 року – пільговий стаж 02 роки 11 місяців 25 днів. Накази про атестацію робочих місць по підприємству: № 129 від 30.12.2004 року; № 479 від 29.12.2006 року; № 133 від 17.07.2008 року; № 1000 від 10.12.2009 року; № 586 від 16.04.2010 року; № 212 від 11.11.2011 року; № 1083 від 15.07.2013 року; № 302 від 30.03.2018 року.
Період навчання позивача в період з 19.07.2012 року по 30.07.2012 року за професією «гірник підземний на дільниці ШТ-1», як пільговий стаж за Списком № 1 також підтверджено довідкою ДП «Мирноградвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.11.2022 року № 1-359.
Отже, незважаючи на те, що у трудовій книжці ОСОБА_1 містяться всі записи про пільговий характер роботи та надані необхідні довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області було прийнято протиправне рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії.
За таких обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.12.2022 року № 05665000816 щодо відмови в призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1  прийнято передчасно, тому таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню з зобов`язанням управління зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоди його роботи з 19.07.2012 року по 29.09.2016 року та з 01.04.2021 року по 06.09.2022 року, врахувавши інформацію яка зазначена у довідках № 1-359 від 04.11.2022 року та № 09 від 13.09.2022 року та повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії від 29.11.2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року у справі № 200/1522/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 02 листопада 2023 року.

Судді                                                                                            А.В. Гайдар
                                                                                                  І.В. Геращенко                                                                                                                                              Е.Г. Казначеєв