12 грудня 2023 року                                                 Справа № 991/10536/23
Провадження №11-сс/991/990/23

ОКРЕМА ДУМКА
судді ОСОБА_1 

Ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 12.12.2023 у даному провадженні залишено в силі ухвалу слідчого судді цього суду від 04.12.2023, якою з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання підозрюваного ОСОБА_2 накладено арешт на грошові кошти у розмірі 67 000 доларів США та 50 Євро, вилучені детективом за результатами обшуку квартири АДРЕСА_1 , у якій підозрюваний проживав.
З вказаним рішенням суду я не погоджуюся з таких причин.
Колегією суддів встановлено та наведено в ухвалі те, що підозрюваний перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 22 жовтня 1983 року.
В апеляційній скарзі він просив скасувати ухвалу слідчого судді щодо арешту частини вилучених коштів, оскільки вони є його з дружиною спільною сумісною власністю.
Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів виходила виключно з того, що її подав підозрюваний, а не його дружина.
Однак такий висновок не можна вважати правильним.
 Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Арешт 1/2 частини спільного майна подружжя не є його поділом, визначенням частки у спільній сумісній власності. Його суть, серед іншого, полягає в забезпеченні інтересів одного з подружжя, який не є підозрюваним, у разі, якщо він виявить бажання поділити спільне майно, визначити у ньому свою частку. 
Арештовуючи частину у спільному майні, кримінальний суд не припиняє право спільної сумісної власності подружжя на таке майно, а відтак не має правового значення, хто із подружжя звернеться до суду за захистом права спільної сумісної власності на майно.
Держава в особі детектива провела обшук у помешканні підозрюваного та його дружини, вилучила наявні у них кошти, а суд арештував вилучені кошти, чим грубо порушив їх права. При цьому, апеляційний суд відмовив у захисті порушених прав тільки тому, що за їх захистом звернувся до суду чоловік, а не його дружина. Таке рішення суду є втручанням у сімейні відносини подружжя, суперечить вимогам ст.63 СК України, порушує право спільної сумісної власності підозрюваного та його дружини.
Вважаю, що апеляційна скарга підлягала задоволенню, колегія суддів мала скасувати арешт на 1/2 частину вилучених у сім`ї коштів та повернути їх.

Суддя ОСОБА_1