ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1155/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/4921/22 Категорія: 304080000 	Годік Л.С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року	м. Черкаси	

       Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.

       учасники справи: 
       позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»;
       відповідач –  ОСОБА_1 ;
       особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Астапович Олександр Вікторович;

розглянувши у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Астаповича Олександра Вікторовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ПрАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

в с т а н о в и в:

       15.12.2022 ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації. 
       В обґрунтування позову зазначено, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00358799, предметом якого є страхування транспортного засобу Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 . 20.12.2019 о 17.40 год. по вулиці Київській, 12А в м. Умань сталася ДТП за участю автомобіля Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 та автомобіля Peugeot, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2020 у вчинені вказаної ДТП визнано винним ОСОБА_1 . Власник транспортного засобу Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 звернувся із заявою про настання події та виплату страхового відшкодування. Відповідно до зібраних документів та заяви на виплату страхового відшкодування було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 00623/34/920 від 13.01.2020 на суму 28715,26 грн., яку було виплачено відповідно до платіжного доручення № 72597 від 14.01.2020. 
       За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) в розмірі 28715,26 грн. та судовий збір в розмірі 2481,00 грн.
       Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року позовні вимоги ПрАТ «Страхова група «ТАС» задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» матеріальну шкоду в порядку регресу (суброгації) в розмірі 28715 (двадцять вісім тисяч сімсот п`ятнадцять) грн 26 коп.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» витрати на оплату судового збору в сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.
       Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Астапович О.В. подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року та постановити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ПрАТ «Страхова група «ТАС» в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 9967,83 грн.
       У апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції надіслав позивачу копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, що було вручено старшому членові сім`ї 24.01.2023. У зв`язку з воєнним станом відповідач був відсутній в м. Умані, тимчасово перебував у Львівській області. Про зміст поштового відправлення відповідач дізнався лише 15.02.2023, коли йому передали конверт з суду. Того ж дня відповідач уклав договір про надання правової допомоги. Під час підготовки відзиву представник відповідача з`ясував про наявність ухвали від 21.02.2023 про залишення позовної заяви без руху. Оскільки згідно ч. 1-3 ст. 185, ч. 11-13 ст. 187 ЦПК України під час залишення позовної заяви без руху суд не розглядає жодних питань та не вчиняє жодних дій, окрім перевірки виправлень недоліків, необхідність подання відзиву та інших процесуальних клопотань, таких як про поновлення строку на подання відзиву, відпала до моменту судового рішення про продовження розгляду справи. Про усунення недоліків позовної заяви та, відповідно, про продовження розгляду справи суд першої інстанції не постановляв ухвали. За обставин відсутності ухвали про продовження розгляду справи та про повернення позовної заяви представник очевидно сприймав таку ситуацію як «процесуальна пауза». Ухвала про продовження розгляду справи відсутня в матеріалах справи та суд першої інстанції не повідомляв іншим чином відповідача про продовження розгляду справи, а відповідач не міг знати про продовження розгляду справи, оскільки суд першої інстанції ухвалив розглядати справу в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
       Вважає, що відсутність обох варіантів документів (ухвали чи повідомлення) унеможливлювала продовження розгляду справи. Продовження розгляду справи без ухвали або, принаймні, без повідомлення сторони про таке продовження порушує принцип змагальності та можливість доведення перед судом власної позиції. Отже, внаслідок порушення судом першої інстанції норми процесуального законодавства, а саме ч. 12 ст. 187 ЦПК України, представник відповідача не подав відзиву на позовну заяву та своїх доказів, а тому за порушення основоположного принципу змагальності суд першої інстанції не міг ухвалити справедливе рішення.
       Стверджує, що ОСОБА_1 не заперечує власну вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, але заперечує той обсяг пошкоджень, який вказаний у позовній заяві. 
       Зазначає, що до матеріалів справи долучено копію лише першої сторінки Договору добровільного страхування наземного транспорту № FO-00358799, предметом якого є страхування транспортного засобу Nissan, і не долучені інші сторінки з умовами страхування, умовами виплати, умовами переходу прав та обов`язків від застрахованої особи до позивача. Таким чином, суд першої інстанції не міг перевірити всі умови страхування, які безперечно мають значення для встановлення обставин.
       Звертає увагу на те, що перелік пошкоджень в Акті огляду не відповідає Довідці про ДТП в частині пошкоджень крила заднього лівого. Відсутність фотографій огляду та документів СТО ставить під сумнів наявність скритих дефектів (перекос багажника, кронштейн, захист під бампером), а також необхідність проведення тих чи інших ремонтних робіт.
       Зазначає, що внаслідок ДТП було пошкоджено лише задній бампер автомобіля Nissan. Це видно з короткого відео, яке відповідач здійснив на місці події. Відео неякісне, проте на ньому видно задню частину автомобіля Nissan, куди припав удар. З цього відео можна встановити, що удар припав саме у задню центральну частину автомобіля Nissan, характер пошкоджень – прокламування бампера, інших пошкоджень немає. Також немає масивного удару, яке може мати наслідком внутрішні пошкодження інших частин автомобіля, немає пошкоджень крил, кришки багажника. На підставі ремонтної калькуляції, яка додається до апеляційної скарги, можна встановити, що вартість ремонтних робіт складатиме 9967,83 грн.        
       Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
       Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
       Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
       Вказане судове рішення відповідає зазначеним вище вимогам.
       Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00358799, предметом якого є страхування транспортного засобу Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 .
       20.12.2019 о 17.40 год. по вулиці Київській, 12А в м. Умань сталася ДТП за участю автомобіля Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 та автомобіля Peugeot, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
       Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.2020 у вчинені ДТП, яка сталася 20.12.2019 о 17.40 год. по вулиці Київській, 12А в м. Умань, визнано винним ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності.
        ОСОБА_1 20.12.2019, о 17 год. 40 хв., в м. Умань по вул. Київська, 12А, керуючи автомобілем Pevgeot Partner д.н. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, допустив наїзд на автомобіль Nіsssan X-Trail д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України.
       Власник автомобіля Nіsssan X-Trail д.н.з. НОМЕР_1 , - ТОВ «Лідербутопт», через свого представника звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.
       З акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 23.12.2019 та ремонтної калькуляції № 25468_34 від 10.01.2020 встановлено, що вартість ремонту пошкодженого Nіsssan X-Trail д.н.з. НОМЕР_1 , складає 28715,26 грн.
       ПрАТ «СК «ТАС», згідно з Договором страхування на підставі заяви і Страхового акту №00623/34/920 від 13.01.2020, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 28715,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 72597 від 14.01.2020.
       Звертаючись до суду із даним позовом про відшкодування шкоди, позивач посилався на те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Pevgeot Partner, д.н.з. НОМЕР_2 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, що підтверджується Витягом Перевірки чинності внутрішнього страхування, а тому до нього перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» в порядку суброгації.        
       Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
       Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.        За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
       Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
       У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
       Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
       Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).
       Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
       У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
       Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем здійснене страхове відшкодування потерпілому, до позивача перейшло право вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування.
       Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
       За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
       За загальним правилом, з урахуванням статті 1192 ЦК України, розмір шкоди встановлюється на підставі проведених досліджень, що дозволяють визначити розмір реальних збитків. Такі дослідження надають фактичний або прогнозований висновок (залежить, зокрема, від часу та місця виконання робіт, вартості деталей).
        Матеріалами справи підтверджено, що позовні вимоги заявлено, виходячи з фактичних витрат, що були здійснені для відновлення пошкодженого транспортного засобу.
        Розмір такої шкоди визначено страховим актом № 00623/34/920 від 13.01.2020 та ремонтною калькуляцією № 25468_34 від 10.01.2020, згідно яких вартість відновлювального ремонту ТЗ Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 28715,26 грн., а також підтверджено актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 23.12.2019.
       Апеляційний суд враховує, що, заперечуючи проти Акту огляду з посиланням на Довідку про ДТП з підстав розбіжності переліку пошкоджень, відповідач в той же час не заперечує, що ДТП сталася з його вини, що має наслідком його відповідальність з відшкодування шкоди. Окрім того, скаржник не надає доказів, які б могли спростувати дані про конкретні пошкодження та необхідність заміни деталей і виконання робіт, що відповідно до статті 12 ЦПК України є обов`язком сторони у справі. Натомість, суд зазначає, що обставини ДТП, локалізація місць зіткнення та перелік пошкоджених вузлів і деталей автомобіля Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , узгоджуються між собою, підтверджуються Актом огляду автомобіля, а аргументи скаржника в цій частині ґрунтуються виключно на припущеннях.
       Колегія суддів враховує, що будь-яких клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи позивачем подано не було, окрім того, відповідно до частини 1 статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідач зазначеним правом не скористався, доказів, які б могли спростувати доводи та нівелювати докази позивача не надав.
       Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав доказів виконання ним зобов`язання з приводу відшкодування шкоди, та не спростував приведені позивачем розрахунки розміру матеріального збитку, що були завдані потерпілій особі – ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, яке на переконання колегії суддів, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
       Доводи скаржника про те, що перелік пошкоджень в Акті огляду транспортного засобу не відповідає Довідці про ДТП в частині пошкоджень крила заднього лівого не знайшли свого об`єктивного підтвердження за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.
       Крім того, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (друга та третя статті 367 ЦПК України).
       Так, відповідачем до апеляційної скарги додано додаткові докази, які не були подані до суду першої інстанції, а саме: компакт-диск з відеозаписом, розкадровка, фотографії з вікіпедії та ремонтна калькуляція.
       Колегія суддів, беручи до уваги те, що сторона відповідача була обізнана про розгляд справи та відповідно отримувала копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі від 22.12.2022, вважає, що доводи скаржника про те, що ухвала суду першої інстанції від 21.02.2023 про залишення позовної заяви без руху перешкоджала стороні відповідача надати суду першої інстанції відзив на позовну заяву разом з доказами на спростування позовних вимог, не є тим винятковим випадком у розумінні ст. 367 ЦПК України, та такі доводи не можуть свідчити про неможливість подання відповідних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача, а тому апеляційний суд не приймає їх до уваги.
       Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
       Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.)
       Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Астаповича Олександра Вікторовича слід залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року – без змін.
       Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Астаповича Олександра Вікторовича залишити без задоволення.
       Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 

       Судді