ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2494/23 Справа № 233/4276/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Леміщенко О. О. Суддя у 2-й інстанції - Куракова  В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 листопада 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2023 року, якою                        

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2023 року о 08 год. 40 хв. в м. Костянтинівка в районі будинку № 32 по вул. Європейська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21033, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява мова, бліде обличчя, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що постанова суду незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що під час зупинки транспортного засобу він виконував бойове розпорядження, а тому перебував у стані крайньої необхідності; поліцейський повинен був провести щодо нього огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізаторів, дозволених до використання на території України. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити. 
Про дату, час та місце апеляційного розгляду особа, що притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник повідомлені у передбачений КУпАП строк, клопотань про відкладення апеляційного розгляду з поважних причин не надійшло.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Статтею 130 КУпАП прямо встановлено адміністративну відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 022400 від 20.07.2023 р., в якому викладені обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 (а.с. 2);
- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4-5);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3);
- постановою серії БАД № 727888 від 20.07.2023 р. (а.с. 6);
- відеозаписом подій за участю ОСОБА_1 (а.с. 7).
Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Особа, яка керує транспортним засобом повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями повинні знати ПДР та їх дотримуватися. Так, п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їх виконувати. Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.
Доводи апеляційної скарги щодо протиправних дій з боку працівників поліції щодо ОСОБА_1 під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення не знайшли свого документального підтвердження, оскільки в ході апеляційного перегляду не долучено доказів оскарження дій поліцейських при складанні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції вважає недоведеними доводи ОСОБА_1 про виконання ним бойового завдання під час вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, адже в суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомив, що їхав закуплятися на ринок, в ході спілкування з поліцейським на місці зупинки транспортного засобу повідомив, що він приїхав до брата в м. Костянтинівка. Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів отримання бойового розпорядження або довідки з військової частини про залучення в цей час до виконання бойового завдання. За вказаних обставин суд апеляційної інстанції вважає дані доводи безпідставними.
Посилання апеляційної скарги на необхідність проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними виходячи з такого. 
Проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки є неможливим з технічних причин, тому відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Оскільки у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння - млява мова, бліде обличчя, зіниці очей не реагують на світло, то у поліцейських виникло право саме на вимогу до ОСОБА_4 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.
Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись  ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 В.В. Куракова