Постанова
Іменем України
 
10 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 705/2159/19-ц
провадження № 61-4377 св 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Гулька Б. І, (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ; 
відповідач - приватне підприємство «Центр-Монтаж-Енерго»;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2022 року 
у складі судді Линдюка В. С. та постанову Черкаського апеляційного суду 
від 22 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., 
Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 
приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» (далі - ПП «Центр-Монтаж-Енерго») про зміну формулювання наказу, стягнення частини заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 липня 2019 року відкрито провадження у вищезазначеній справі 705/2159/19-ц 
за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 
ПП «Центр-Монтаж-Енерго» про визнання незаконними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної школи.
За вищевказаним позовом ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2019 року відкрито провадження у справі 705/3536/19-ц у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області 
від 05 листопада 2019 року справу № 705/3536/19 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Центр-Монтаж-Енерго» про визнання незаконними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди об`єднано в одне провадження зі справою 
№ 705/2159/19 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Центр-Монтаж-Енерго» про зміну формулювання наказу, стягнення частини заробітної плати та стягнення моральної шкоди, присвоївши справі єдиний реєстраційний № 705/2159/19, 
провадження № 2/705/1642/19. Призначено підготовче засідання. 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги, у яких просила: визнати протиправними дії ПП «Центр-Монтаж-Енерго» щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з її навчанням з 15 квітня 2019 року по 
28 квітня 2019 року; зобов`язати ПП «Центр-Монтаж-Енерго» внести зміни до наказу від 12 квітня 2019 року № 0013 у частині виду відпустки з «щорічна основна» на «додаткова відпустка у зв`язку з навчанням» та у частині періоду відпустки з «15 квітня 2019 року по 26 квітня 2019 року» на «15 квітня 
2019 року по 28 квітня 2019 року»; стягнути з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на її користь заробітну плату за два дні додаткової відпустки у зв`язку з навчанням у сумі 500 грн 01 коп.; визнати незаконним та скасувати наказ від 26 квітня 2019 № 16 «Про зміни до штатного розпису, скорочення чисельності працівників» ПП «Центр-Монтаж-Енерго»; визнати незаконним та скасувати наказ від 03 липня 2019 року № 25 «Про припинення трудового договору (контракту)» ПП «Центр-Монтаж-Енерго»; визнати протиправним її звільнення та поновити на роботі на посаді юрисконсульта ПП «Центр-Монтаж-Енерго»; стягнути з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на її користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.
Справа неодноразово перебувала у провадженні різних судів першої інстанції. 
Розпорядженням голови Звенигородського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року справу № 705/2159/19 передано на розгляд до Ватутінського міського суду Черкаської області, відповідно до пункту 2 частини першої, частини четвертої статті 31 ЦПК України.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції 
Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 28 листопада 
2022 року прийнято до свого провадження справу № 705/2159/19 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Центр-Монтаж-Енерго», про визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу від 12 квітня 2019 року № 0013, стягнення заробітної плати за два дні додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, визнання незаконними та скасування наказів від 26 квітня 2019 року № 16 «Про зміни до штатного розпису, скорочення чисельності працівників» та від 03 липня 2019 року № 25 «Про припинення трудового договору (контракту)», визнання протиправним звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.
Позовну заяву ОСОБА_1 у частині вимог про визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу від 12 квітня 2019 року № 0013, визнання незаконним та скасування наказу від 26 квітня 2019 року № 16 «Про зміни до штатного розпису, скорочення чисельності працівників», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди залишено без руху. Зазначено строк виконання ухвали суду, а також попереджено про наслідки її невиконання.
Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 
2022 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21 грудня 
2022 року, позов ОСОБА_1 до приватного «Центр-Монтаж-Енерго», 
у частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу від 12 квітня 2019 № 0013, визнання незаконним та скасування наказу від 26 квітня 2019 № 16 «Про зміни до штатного розпису, скорочення чисельності працівників» та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.
Роз`яснено позивачу, що після усунення умов, які були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Продовжено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПП «Центр-Монтаж-Енерго» у частині стягнення заробітної плати за два дні додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, визнання незаконним та скасування наказу від 03 липня 2019 року № 25 «Про припинення трудового договору (контракту)», визнання протиправним звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Залишаючи без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку 
з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу від 12 квітня 2019 № 0013, визнання незаконним та скасування наказу від 26 квітня 2019 № 16 «Про зміни до штатного розпису, скорочення чисельності працівників», відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем на виконання ухвали суду про залишення позову без руху не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від такої сплати відповідно до закону за три позовні вимоги немайнового характеру і одну вимогу майнового характеру, а тому наявні підстави для залишення цих позовних вимог без розгляду, відповідно до частини тринадцятої статті 187, пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України. 
Суд продовжив розгляд даної справи за позовними вимогами у частині стягнення заробітної плати за два дні додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, визнання незаконним та скасування наказу від 03 липня 2019 року № 25 «Про припинення трудового договору (контракту)», визнання протиправним звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2022 року 
у частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ПП «Центр-Монтаж-Енерго» про визнання незаконним та скасування наказу від 26 квітня 2019 № 16 «Про зміни до штатного розпису, скорочення чисельності працівників» скасовано та у цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2022 року у частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ПП «Центр-Монтаж-Енерго» про визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу № 0013 від 12 квітня 2019 року та відшкодування моральної шкоди залишено без змін.
У іншій частині ухвала Ватутінського міського суду Черкаської області 
від 07 грудня 2022 року в апеляційному порядку не переглядалася.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що предметом спору 
у справі є вимоги, зокрема, про поновлення ОСОБА_1 на роботі з підстав незаконності наказу відповідача від 26 квітня 2019 № 16 «Про зміни до штатного розпису, скорочення чисельності працівників». Для перевірки законності звільнення ОСОБА_1 необхідно дослідити наказ про зміни до штатного розпису, скорочення чисельності працівників, а тому на вказану вимогу поширюється пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», що не враховано судом першої інстанції.
Вимога про визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу № 0013 від 12 квітня 2019 року стосується питання порушення трудових прав, зокрема про відпустку та порядок її надання, а не звільнення працівника та його поновлення на роботі, а тому за розгляд судом такої вимоги, а також відшкодування моральної шкоди позивач зобов`язаний сплатити судовий збір у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про судовий збір». Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду 
у зв`язку з неусуненням недоліків позову ОСОБА_1 у цій частині.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 ,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій у частині залишення без розгляду її позову про визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу № 0013 від 12 квітня 
2019 року та відшкодування моральної шкоди скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду цих позовних вимог.
Також просить постановити окрему ухвалу щодо порушення норм процесуального права, а також присяги судді та кодексу суддівської етики  суддею Ватутінського міського суду Черкаської області Линдюка В. С.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2023 року відкрито касаційне провадження 
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 у вищевказаній справі з підстав передбаченим абзацом четвертим пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України та витребувано її матеріали з суду першої інстанції. 
06 квітня 2023 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Верховного Суду Ступак О. В.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ступак О. В. визнано необґрунтованою. Заяву передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справі між суддями від 12 квітня 2023 року для розгляду зазначеної заяви 
ОСОБА_1 визначено суддю Пророка В. В.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 квітня 2023 року заяву судді Пророка В. В. про самовідвід задоволено. Відведено суддю Пророка В. В. від розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді 
Ступак О. В. від участі у розгляді справи № 705/2159/19. Матеріали заяви передано на повторний автоматизований розподіл.
Відповідно до протоколу потворного автоматизованого розподілу судової справі між суддями від 13 квітня 2023 року для розгляду зазначеної заяви ОСОБА_1 визначено суддю Петрова Є. В.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі судді Верховного Суду 
Петрова Є. В. від 17 квітня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ступак О. В. відмовлено.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 квітня 2023 року заяву про самовідвід судді Ступак О. В. задоволено. Відведено суддю Ступак О. В. від участі у розгляді справи № 705/2159/19 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду 
від 22 лютого 2023 року. 
Заяву ОСОБА_1 від 12 квітня 2023 року про відвід судді Ступак О. В. залишено без розгляду. Матеріали касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду 
від 22 лютого 2023 року передано для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 квітня 2023 року справу № 705/2159/19 (провадження № 61-4377ск23) призначено судді-доповідачеві Олійник А. С., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Погрібний С. О.
24 квітня 2023 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» Коркіяйнен Д. Д. подано заяву про відвід судді Верховного Суду Олійник А. С. з посиланням на пункти 1, 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
25 квітня 2023 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» Коркіяйнен Д. Д. подано заяву про відвід судді Верховного Суду 
Погрібного С. О. з посиланням на пункти 1, 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судувід 26 квітня 2023 року заяви про відвід суддів Олійник А. С., Погрібного С. О. визнано необґрунтованими.
На виконання вимог статті 33 та частини третьої статті 40 ЦПК України заяви про відвід суддів Олійник А. С., Погрібного С. О. протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 
2023 року передано судді Яремку В. В.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі судді Верховного Суду
від 27 квітня 2023 року Яремка В. В. у задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід суддів Олійник А. С., Погрібного С. О. від участі у розгляді справи 
у розгляді справи № 705/2159/19 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року відмовлено.
01 травня 2023 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заяву про відвід судді Олійник А. С. з посиланням на пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 травня 2023 року заяву про самовідвід судді Олійник А. С. задоволено.
Відведено суддю Олійник А. С. від участі у розгляді справи № 705/2159/19 (провадження 61-4377ск23) за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року.
Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Олійник А. С., яка надійшла до Верховного Суду 01 травня 2023 року, залишено без розгляду. Справу № 705/2159/19 (провадження 61-4377ск23) передано на повторний автоматизований розподіл.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 травня 2023 року справу № 705/2159/19 (провадження № 61-4377ск23) призначено судді-доповідачеві Гульку Б. І., судді, які входять до складу колегії Гулейков І. Ю., Погрібний С. О.
04 травня 2023 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Олійник А. С. з посиланням на пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Олійник А. С. залишено без розгляду.
Також ОСОБА_1 було заявлено відводи секретарю судового засідання Вереті О. А., у задоволенні яких ухвалами суду від 08 серпня 2023 року та 
від 11 серпня 2023 року було відмовлено.  
У вересні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга ОСОБА_1 , мотивована тим, що пунктом 1 
частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Вважає, що норма вказаної статті не містить терміну «позовна вимога», а конкретно визначає пільги для позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, тобто конкретизує категорію спорів, а не позовної вимоги у яких позивачі звільнені від сплати судового збору.
Положення пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» є джерелом правової невизначеності, порушує принцип єдності судової практики, оскільки відсутній правовий висновок, який забезпечить дану категорію позивачів від зловживання та неоднозначного трактування закону, що призводить до звуження прав та фактично відмови у доступі до правосуддя. Також зазначено, що моральна шкода, яка оцінена у грошовому вимірі, не є майновою вимогою, оскільки не узгоджується з 
частиною четвертою статті 23 ЦК України. 
ОСОБА_1 було подано близько 7 заяв про відвід судді Ватутінського міського суду Черкаської області Линдюка В. С, оскільки, на її думку, грубо порушував процесуальні права позивача, рівність сторін, був неповноважним у розумінні процесуального закону, необ`єктивним та упередженим, розголошував інформацію щодо розгляду справ стороннім особам та залучав їх до участі, а також вчиняв інші недопустимі процесуальні дії відносно неї, грубо порушуючи джерела міжнародного та національного законодавства.Вважає, що ухвалу суду першої інстанції від 07 грудня 2022 року прийнято неповноважним складом суду.
Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення у частині залишення позову ОСОБА_1 без розгляду прийняті з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Судові рішення оскаржуються у частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу № 0013 від 12 квітня 2019 року та відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право 
в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Позовна заява за формою і змістом повинна відповідати положенням статті 175 ЦПК України.
До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону частина четверта статті 177 ЦПК України.
Відповідно до частин одинадцятої-тринадцятої статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Суд першої інстанції, приймаючи до свого провадження справу, яку передано на розгляд до Ватутінського міського суду Черкаської області, відповідно до пункту 2 частини першої, частини 4 статті 31 ЦПК України, встановив, що позивачем не додано доказів про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону у частині визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки в зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу від 12 квітня 2019 року 
№ 0013, визнання незаконним та скасування наказу від 26 квітня 2019 року 
№ 16 «Про зміни до штатного розпису, скорочення чисельності працівників», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, що є порушенням частини четвертої статті 177 ЦПК України.
02 грудня 2022 року, у межах строку, визначеного ухвалою суду 
від 28 листопада 2022 року, ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надіслано заяву про усунення недоліків у якій зазначено, що вона звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на відповідний висновок Верховного Суду. Також зазначено, що у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Вважаючи, що усі заявлені нею позовні вимоги є похідними від основної вимоги про поновлення на роботі, а тому, вважає, що судовий збір у даній категорії справ не має справлятися.
При цьому, недоліки позовної заяви у частині визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу № 0013 від 12 квітня 2019 року та відшкодування моральної шкоди, які були зазначені в ухвалі Ватутінського міського суду Черкаської області, ОСОБА_1 не виконано. 
Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Судовий збір не повинен обмежувати право заявника на доступ до правосуддя, його розмір має бути розумним. Разом з цим, судовий збір виконує роль обмежувального заходу, який попереджає подання необґрунтованих й безпідставних позовів та перенавантаження судів.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.
Зміни у визначені порядку оплати судового збору відбулись внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 01 вересня 2015 року. Цим Законом звужено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.
З 01 вересня 2015 року зменшено кількість платників, що звільняються від сплати судового збору.
У розрахунках прогнозованого обсягу надходжень від сплати судового збору з урахуванням змін, які внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 
2015 року № 484-VIIІ, прийнято до уваги, що такі зміни матимуть вплив на суттєве зменшення кількості необґрунтованих звернень до судів у зв`язку із відміною пільг та підвищення рівня відповідальності платників судового збору.
Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» 
у редакції, яка діє з 01 вересня 2015 року, визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі у справах за вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.
Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства, які призначені для належного відправлення правосуддя та забезпечення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року, пункт 47 (заява № 19164/04).
Ураховуючи те, що законодавець визначив перелік позовних вимог, за якими позивачі звільнені від сплати судового збору, тому за подачу до суду позовної заяви про визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу № 0013 
від 12 квітня 2019 року, відшкодування моральної шкоди судовий збір сплачується у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір».
Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року 
у справі № 428/7002/14-ц зазначено: «статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що згідно статті 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати».
При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначила у грошовому вимірі, що узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові 
від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження 
№ 61-23674св18). 
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви  ОСОБА_1 без розгляду у частині визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу, відшкодування моральної шкоди на підставі частини тринадцятої статті 187 ЦПК України, оскільки вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у цій частині виконані не були.
За таких обставин, доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд безпідставно залишив без розгляду вищезазначені позовні вимоги, так як звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а також моральна шкода, яка оцінена у грошовому вимірі, не є майновою вимогою, оскільки 
не узгоджується з частиною четвертою статті 23 ЦК Україниє безпідставним та спростовуються вищенаведеним.
При цьому, Верховний Суд зазначає, що залишення позову у цій частині без розгляду не перешкоджає позивачу повторно звернутися з цим позовом до суду, після усунення умов, що стали підставою для залишення заяви без розгляду (частина друга статті 257 ЦПК України).
Інші доводи касаційної скарги містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який їх обґрунтовано спростував та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.
Щодо постановлення окремої ухвали 
Згідно зі статтею 420 ЦПК України, суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.
Згідно з частиною першою статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
При цьому вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Верховним Судом не встановлено обставин, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали у даній справі щодо судді Линдюка В. С., а тому 
у задоволенні відповідного клопотання ОСОБА_1 , яке міститься 
у касаційній скарзі, слід відмовити.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Щодо передачі справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду
Згідно з частиною п`ятою статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення цього клопотання ОСОБА_1 , так як вказане процесуальне питання згідно зі статтею 
404 ЦПК України вирішується після призначення справи до судового розгляду. Таких підстав згідно зі статтею 401 ЦПК України колегія суддів не знайшла.
Таким чином, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2022 року 
та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням, зобов`язання внести зміни до наказу, відшкодування моральної шкодизалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Б. І. Гулько 
 
І. Ю. Гулейков

                                                                                                С. О. Погрібний