ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5437/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 листопада 2023 року                                                                                      м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Інформаційного агентства на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інформаційного агентства   про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                     В С Т А Н О В И В:

Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інформаційного агентства (далі - відповідач), у якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, за 2014-2018 роки;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити на його користь матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2014-2018 роки, передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що оскільки індексація грошового забезпечення та додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №889, мали постійний характер та виплачувались позивачу у складі місячного грошового забезпечення, вони мають включатись при розрахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 р. адміністративний позов задоволено частково:
Визнано протиправними дії Інформаційного агентства щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік.
Зобов`язано Інформаційне агентство провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань йому була нарахована лише та виплачена лише у 2017 році.
Відповідачем також подано апеляційну скаргу на рішення суду в частині задоволених позовних вимог.
На обгрунтування апеляційної скарги зазначили, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань законодавчо не встановлений в конкретній сумі, не носить обов`язковості виплати, визначається відповідачем в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини, і має лише граничну межу - не повинен перевищувати місячне грошове забезпечення.
Також відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, яким підтримали висновки суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог.
Позивач надав відповідь на відзив відповідача, підтримуючи аргументи своєї апеляційної скарги. 
Відповідно до статті 311 КАС України апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Водночас, відповідно до рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану опублікованих Радою Суддів України 02.03.2022 процесуальні строки за можливістю продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.          
Згідно ч.2 ст. 309 КАС України, апеляційний суд продовжує строк розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, з огляду на таке.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Суд першої інстанції встановив, що позивач проходив службу на посаді спеціального кореспондента інформаційного відділу редакції збору та обробки інформації з регіонів Центрального друкованого органу Міністерства оборони України «Народна армія» та наказом Міністра оборони України від 06.12.2017 №889 звільнений у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Наказом головного редактора від 29.01.2018 №18 позивача виключно зі списків особового складу друкованого органу та знято з усіх видів забезпечення (а.с. 20).
Як зазначає позивач, у період з 2014 по 2018 роки йому нараховано та виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.
Відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 28.11.2018 №Д-322/1/18 дск Центральний друкований орган Міністерства оборони України «Народна армія» розформований, а правонаступником визначено Інформаційне агентство (01015 м. Київ, вулиця Московська, будинок 45 корпус 1, код ЄДРПОУ 26622615).   
Враховуючи наведене, позивач звернувся до відповідача як правонаступника Центрального друкованого органу Міністерства оборони України «Народна армія» із заявою про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014-2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди (а.с. 13).
Листом від 21.04.2023 №522/394 відповідач у задоволенні заяви відмовив, покликаючись на її необґрунтованість (а.с. 14-16).
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом пункту 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє грошове забезпечення. Вказана гарантія передбачає виплату військовослужбовцям грошового забезпечення у розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України та у порядку визначеному Міністром оборони України (пункт 4 статті 9 Закону №2011-XII).
В частині другій статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктом четвертим статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова № 1294) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 2 постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
При цьому, в силу приписів підпункту 3 пункту 5 Постанови № 1294 та пунктів 33.2-33.3 Інструкції № 260, керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.07.2014 № 638 було затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» (діяла з 12.08.2014 та втратила чинність 02.05.2018 згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200, яка визначала порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - Інструкція № 638).
Пунктом 1.2 Інструкції № 638 було визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 22.1 Інструкції № 638 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за рішенням командира військової частини може надаватися в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із законодавством України на день звернення.
Розмір матеріального допомоги визначається комісією на підставі інформації, наданої фінансовим відділенням (службою) військової частини про затверджений фонд грошового забезпечення та можливість чи неможливість проведення виплати. 
На підставі пункту 22.2 Інструкції № 638 матеріальна допомога надається на підставі рапорту у кожному конкретному випадку.
Рішення комісії оформляється протоколом, який затверджується командиром військової частини, і разом з рапортами військовослужбовців, наявними підтверджувальними документами, передається до фінансового органу для виплати матеріальної допомоги.
Відповідно до пункту 22.11 Інструкції № 638 матеріальна допомога за минулий рік у поточному році не виплачується.
22.09.2020 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби надзвичайних ситуацій» (далі - постанова № 889), яка втратила чинність 01.03.2018.
Відповідно до підпунктів 1, 4 пункту 1 постанови № 889 (з подальшими змінами) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду:
1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
4) військовослужбовцям Національної гвардії (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
Пунктом 2 постанови № 889 було визначено, що граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.01.2015 № 72 було затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за № 108/26553 (діяла з 06.02.2015 та втратила чинність 16.10.2018 згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України № 742 від 11.09.2018) (далі - Інструкція № 72)
Згідно пункту 3 Інструкції № 72 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Відповідно до пункту 9 Інструкції № 72 винагорода виплачується військовослужбовцям за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Тобто, винагорода виплачувалася як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням та лише за наявності наказу командира (начальника) військової частини.
На підставі пункту 11 Інструкції № 72 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Висновки суду.
Системний аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, який виплачується один раз на рік за заявою військовослужбовця у разі наявності фонду грошового забезпечення.
Колегія суддів також зауважує, що надання військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника державного органу, яке залежить від обсягів асигнувань, що виділяються на їх утримання.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 26 липня 2018 року у справі № 809/768/16, від 16 вересня 2020 року у справі 816/3165/17 у близьких за змістом правовідносинах.
У цій справі Верховний Суд також ураховує, що пунктом 3 Наказу Міністерства оборони України від 27 січня 2016 року № 44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» передбачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати за окремим рішенням Міністра оборони України.
Позивач вважає, що щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМУ № 889, та індексацію необхідно включити до складу місячного грошового забезпечення при обчисленні розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роках, з тих підстав, що він отримував додаткову винагороду за постановою № 889 щомісячно.
Судом першої інстанції задоволено було позовні вимоги щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджено лише отримання позивачем матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань у сумі 5941,88 грн у жовтні 2017 року.
Судом першої інстанції було встановлено, що при розрахунку цієї допомоги відповідачем не враховувалася додаткова грошова допомогу, що ним не заперечується.
У задоволенні позовних вимог за 2014, 2015, 2016, 2018 роки - судом відмовлено з тих підстав, що матеріалами справи не підтверджено отримання позивачем протягом цих років матеріальної допомоги за вирішення соціально-побутових питань.
Проте, колегія суддів не погоджується із мотивами та висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Для отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань необхідне волевиявлення військовослужбовця в вигляді заяви на її отримання, тоді як матеріали справи не містять, як доказів отримання позивачем вказаної допомоги в 2014-2016, 2018 роках, так і доказів її виплати в цей період.
Додаткові подані позивачем до суду апеляційної інстанції довідки, колегія суддів не приймає з огляду на положення ч.4 ст. 308 КАС України. 
Щодо включення щомісячної додаткової грошової винагороди при обчисленні розміру матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в 2017 році, суд звертає увагу, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань законодавчо не встановлений в конкретній сумі, не носить обов`язковості виплати, визначається відповідачем в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини, і має лише граничну межу - не повинен перевищувати місячне грошове забезпечення.
Зазначене свідчить про відсутність законних підстав для включення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 889 та індексації до складу місячного грошового забезпечення при обчисленні розміру матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, що обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову. 
За наведених обставин, доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження, коли апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                  П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 р. - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Інформаційного агентства на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 р. - задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інформаційного агентства  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інформаційного агентства  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів:                                                                                   О.В. Карпушова

                                                                                                    О.В. Епель

                                                                                                    О.М. Кузьмишина