ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 жовтня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/1747/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Юрко І.В., Чабаненко С.В.,     секретар судового засідання – Бендес А.Г., позивача – ОСОБА_1 , представників відповідача – Ватульова В.А., Драбини В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу  Міністерства юстиції України  на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 року  в адміністративній справі №340/1747/21 (суддя у 1 інстанції Момонт Г.М.)  за позовом   ОСОБА_1  до  Міністерства юстиції України  Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)   про стягнення середнього заробітку,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України  Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просив 
  Стягнути  з Міністерства юстиції України середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, починаючи з 03 вересня 2020 року по 07 квітня 2021 року включно, в розмірі 408 088,50 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 року позов задоволено частково.  Стягнуто з Міністерства юстиції України  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі №340/221/20 за період з 03 вересня 2020 року по 07 квітня 2021 року у розмірі 238 947,73 грн (двісті тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок сім грн 73 коп.), що є різницею між сумою, яка підлягала до стягнення (390 342,73 грн) та раніше стягнутою сумою (151 395,00 грн).  У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог,  Міністерство юстиції України  подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне дослідження обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та відмовити у задоволені позову. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначено, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову, оскільки існували об`єктивні та поважні причини невиконання рішення суду про поновлення позивача на посаді, що виключає застосування до роботодавця санкції відповідно до ст. 236 КЗпП України, а саме: 
- було відсутнє відкрите виконавче провадження, в межах якого мало б здійснюватися виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року у справі №340/221/20, що змінено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 року, а також відсутнє особисте звернення (заява) ОСОБА_1 до Міністерства юстиції щодо поновлення останнього на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області;
- відсутній єдиний законодавчо врегульований алгоритм дій для роботодавця щодо виконання рішення суду про поновлення працівника  на посаді в органі, який припинив свою діяльність, у зв`язку з чим виникала потреба в остаточному судовому рішенні у справі №340/221/20.  
В відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скари та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на приписи ч. 1  ст. 308 КАС України, предметом розгляду апеляційної скарги є рішення суду в частині задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи слідує, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 р. у справі №340/221/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області та Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України «Про звільнення» №4169/к від 23.12.2019 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 26.12.2019 року; стягнуто із Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 02.09.2020 року в сумі 169071,58 гривень; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 р. у справі №340/221/20 апеляційні скарги Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області залишено без задоволення; рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі №340/221/20 – змінено виклавши абзац четвертий резолютивної частини цього рішення в наступній редакції: «Стягнути із Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 02.09.2020 року в сумі 169071,58 гривень, що визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів»; в інший частині рішення суду залишено без змін.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 р. в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27 грудня 2019 року по 02 вересня 2020 року в сумі 169 071,58 грн відповідачем виконано; рішення суду в частині поновлення позивача на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області відповідачем не виконано, що не заперечується сторонами.
Згідно з ч.ч.1, 7 ст.235 КЗпП України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою,  працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Частинами 1, 2 статті 1291  Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності,  –  за її межами.
Разом з тим, процесуальним законодавством визначено рішення, які допускаються до негайного виконання або підлягають негайному виконанню до набрання ними законної сили, тобто відразу після їх ухвалення.
Так, пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України.
Так, відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Отже, виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця у цій затримці.
В даному випадку, відповідачем не доведено виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 р. у справі №340/221/20 у частині поновлення на посаді, а тому суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду відповідно до ст.236 КЗпП України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі за текстом – Порядок №100).
Згідно з пп.«л» п.1 Порядку №100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.
Відповідно до абз.3 п.2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Згідно з абз.7 п.2 Порядку №100 у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.
Абзацом 8 пункту 2 Порядку №100 передбачено, що у разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.
Згідно з абз.1 п.10 Порядку №100, чинним, на час розгляду цієї справи судами, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2020 р. №1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100», чинною з 12.12.2020 р., пункт 10 Порядку №100 виключено.
Отже, з 12.12.2020 р. коригування середнього заробітку на коефіцієнт підвищення не застосовується.
Таким чином, у період з 12 грудня 2020 року до 07 квітня 2021 року розрахунковою величиною для обрахунку середнього заробітку позивача має слугувати його середньоденна заробітна плата без коефіцієнтів підвищення заробітної плати.
Також, відповідно до письмової інформації Міністерства юстиції України, за період з 03.09.2020 р. по 07.04.2021 р. разом із зміною структури Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) збільшення посадових окладів для всіх категорій державних службовців не відбувалося.
Так, кількість робочих днів за період з 03.09.2020 р. по 07.04.2021 р. включно становить 150 робочих днів, у тому числі за період з 03.09.2020 р. по 11.12.2020 р. – 71 робочий день, з 12.12.2020 р. по 07.04.2021 р. – 79 робочих днів.
Відповідно до довідки про розмір середнього заробітку ОСОБА_1 від 04.05.2023 р. №231/14.6 з урахуванням виплати надбавки за інтенсивність праці за листопад 2019 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за два місяці до звільнення становила – 2 495,96 грн, а середньоденна заробітна плата з урахуванням п.10 Порядку №100 – 2 720,59 грн (2 495,96 грн х 1,09). 
Таким чином, середній заробіток середній заробіток за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі №340/221/20 за період з 03.09.2020 р. по 07.04.2021 р. становить 390 342,73 грн, у тому числі за період з 03.09.2020 р. по 11.12.2020 р. – 193 161,89 грн (2 720,59 грн х 71), за період з 12.12.2020 р. по 07.04.2021 р. – 197 180,84 грн (2 495,96 грн х 79).
Отже розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 03.09.2020 р. по 07.04.2021 р. становить 390 342,73 грн.
Водночас, з матеріалів справи слідує, що на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 р. у справі №340/1747/21, у подальшому скасованого постановою Верховного Суду від 30.03.2023 р., з Міністерства юстиції України 07.12.2021 р. безспірно списано на користь ОСОБА_1 151 395,00 грн., а тому позивач має право на середній заробіток за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі №340/221/20 за період з 03 вересня 2020 року по 07 квітня 2021 року у розмірі 238 947,73 грн. (390 342,73 грн. - 151 395,00 грн.). 
Стосовно доводів скаржника в апеляційній скарзі щодо відсутності відкритого виконавчого провадження, в межах якого мало б здійснюватися виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року у справі №340/221/20, відсутнє особисте звернення (заява) ОСОБА_1 до Міністерства юстиції щодо поновлення останнього на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, а також відсутності єдиний законодавчо врегульований алгоритм дій для роботодавця щодо виконання рішення суду про поновлення працівника  на посаді в органі, який припинив свою діяльність, то вказані доводи не можуть бути підставною для не виконання рішення суду в частині щодо негайного виконання. 
У разі не зрозумілості щодо виконання рішення суду в окремій його частині, сторони можуть подати до суду заяву про роз`яснення рішення суду. 
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Керуючись статтями      241-245,      250,      315,      316,      321,      322,      327,      329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України  на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 року  в адміністративній справі №340/1747/21 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 року  в адміністративній справі №340/1747/21 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з     дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко