КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                              
справа №939/763/23                                                    Головуючий у 1 інстанції: Міланіч А.М.

провадження №22-ц/824/13723/2023                                     Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
13 листопада 2023 року                                                                              м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,
при секретарі: Курченко С.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Євтушок Ірина Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько Микола Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
в с т а н о в и в :
 
У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що 23 серпня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. було вчинено виконавчий напис №878 про звернення стягнення на належний позивачці автомобіль марки КІА, модель SPORTAGE, 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який був переданий під заставу ОСОБА_1 за договором застави транспортного засобу від 30 грудня 2020 року, як забезпечення виконання договору позики, укладеного між сторонами 30 грудня 2020 року, для задоволення вимог за період з 30 грудня 2020 року по 05 липня 2022 року у розмірі 193 392 грн.
Вказувала, що позивачка брала позику у відповідачки під заставу вищезазначеного автомобіля, яку ще не повернула, додатковою угодою від 30 грудня 2020 року, укладеною між сторонами, останньою датою погашення суми боргу визначено 24 серпня 2022 року і 04 серпня 2022 року позивачкою було сплачено частину боргу у розмірі 15 000 грн.
На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солоньком М.М. 23 серпня 2022 року було відкрите виконавче провадження, накладено арешт на автомобіль позивачки, вилучено його у неї та виставлено на торги. Однак, дані торги були зупинені через те, що на період військового часу накладено заборону на проведення таких торгів.
Вважала вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено до закінчення терміну повернення боргу.
Тому просила визнати виконавчий напис № 878 від 23 серпня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О., таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 27 червня 2023 року позов задоволено.
Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. 23 серпня 2022 року та зареєстрований в реєстрі за № 878 про звернення стягнення на автомобіль марки КІА, модель SPORTAGE, 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 для задоволення грошових вимог у розмірі 193 392 гривні, таким, що не підлягає виконанню. 
Здійснено розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовної заяви.
Скарга обґрунтована тим, що при вчиненні даного виконавчого напису нотаріуса було повністю дотримано вимоги чинного законодавства України щодо правильності та законності вчинення виконавчого напису.
Вказувала, що рішення Бородянського районного суду Київської області є юридично значимим, тобто таким, що тягне за собою юридичні наслідки. Апеляційне провадження є перевіркою рішень суду першої інстанції, процесуальною гарантією захисту прав, свобод та інтересів сторін цивільної справи, засобом зміцнення законності та виконання завдань цивільного судочинства. Також, апеляційне провадження в цивільному процесі є способом, що забезпечує однакове застосування судами першої інстанції законів під час вирішення цивільних справ. Таким чином, апеляційне провадження покликано здійснювати функцію судового контролю та забезпечення однаковості застосування судами нижчих інстанцій норм закону.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед позивачкою, яка зазначена у написі, є безспірною та що виконання зобов`язання прострочене.
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судом встановлено, що 30 грудня 2020 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого позивачка ОСОБА_2 отримала від відповідачки ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 188 527 грн. 50 коп, що еквівалентно 6 650 доларів США, та зобов`язалась повернути вказані кошти в гривнях за курсом долара США на дату здійснення платежу до 30 червня 2021 року.
В цей же день, 30 грудня 2020 року, між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого в забезпечення зобов`язань за вищезазначеним договором позики від 30 грудня 2020 року позивачка ОСОБА_2 передала під заставу належний їй автомобіль марки КІА, модель SPORTAGE, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Встановлено, що 08 червня 2022 року сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 30 грудня 2020 року, за умовами якого позивачка ОСОБА_2 зобов`язалась повернути відповідачці ОСОБА_1 позику в сумі 193 392 грн, що еквівалентно 5 440 доларів США, за курсом АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше, ніж через три місяці з моменту укладення даного договору, тобто, до 24 серпня 2022 року, про що ОСОБА_2 було надано відповідну розписку.
04 серпня 2022 року на виконання даного договору позивачкою було сплачено відповідачці 15 000 грн, залишок позики до цього часу не повернуто, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10) та визнається сторонами.
23 серпня 2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 878, про звернення стягнення на належний позивачці ОСОБА_2 автомобіль марки КІА, модель SPORTAGE, 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який був переданий під заставу відповідачці ОСОБА_1 за договором застави транспортного засобу від 30 грудня 2020 року, як забезпечення виконання договору позики, укладеного між сторонами 30 грудня 2020 року, для задоволення вимог за період від 30 грудня 2020 року до 5 липня 2022 року у розмірі 193 392 грн. 
За постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва від 23 серпня 2022 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса.
За ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
На підставі положень ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.
За пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів для вчинення нотаріальних дій.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, встановити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Як вбачається з копії оспорюваного виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено, даний виконавчий напис було вчинено 23 серпня 2022 року, в той час, як згідно укладеної сторонами 08 червня 2022 року додаткової угоди до договору позики та наданої позивачкою розписки, позику вона мала повернути в строк до 24 серпня 2022 року, при визначенні суми заборгованості не враховано сплату позивачкою частини боргу в розмірі 15 000 грн та відсутній реальний розрахунок заборгованості позивачки відповідно до умов укладеного договору позики на час вчинення виконавчого напису, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед позивачкою, яка зазначена у написі, є безспірною та що виконання зобов`язання прострочене.
За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції вірно вважав за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. 23 серпня 2022 року та зареєстрований в реєстрі за №878, про звернення стягнення на автомобіль марки КІА, модель SPORTAGE, 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 для задоволення грошових вимог у розмірі 193 392 грн., таким, що не підлягає виконанню.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Бородянського районного суду Київської області від 27 червня 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 28 листопада 2023 року.
 
Головуючий:  
 
Судді: