ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 грудня 2023 року           справа №200/14710/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року (повне судове рішення складено 20 жовтня 2023 року) у справі № 200/14710/21 (суддя в І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.01.2022 задоволено частково позов ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії; зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати щомісячних страхових виплат за період  з 22.06.2015 по 30.11.2020; стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 908 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення набрало законної сили, 09.02.2022 судом видано позивачу виконавчий лист про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходів, а 03.02.2023 видано дублікат виконавчого листа. Боржником за виконавчим листом виступало Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.
Ухвалою від 02.03.2023 замінено боржника у виконавчому листі з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Ухвалою від 12.07.2023 відмовлено боржнику у відстроченні виконання рішення суду.
26.08.2023 позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, де просив суд зобов`язати відповідача у місячний строк подати звіт про виконання цього судового рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Така ухвала мотивована тим, що позивач не навів доводів та не надав будь-яких доказів, що спростовували б факт проведення вказаної виплати, спір щодо суми виплати на теперішній час відсутній.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду, прийняти нове рішення, яким застосувати судовий контроль за виконанням судового рішення у справі № 200/14710/21 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року у справі № 200/14710/21 у місячний строк з дня набрання законної сили судовим рішенням по справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги стверджує, що судове рішення відповідачем не виконано, тому є усі правові підстави для застосування судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 200/14710/21.
Скаржник вважає повністю доведеною бездіяльність посадових осіб відповідача щодо невиконання судового рішення, а висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем та не надання будь-яких доказів, що спростовували б факт проведення вказаної виплати, є хибним.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційній нормі про обов`язковість судового рішення кореспондують положення норми статті  13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Також відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, само по собі є підставою для його виконання, що визначено ч. 2 ст. 372 КАС України.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
В рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, прослідковується однозначна позиція, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Водночас, ст. 382 КАС України наділяє суд правом, а не покладає обов`язок по встановленню контролю. При цьому, Закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено обов`язок подання звіту. На переконання суду, такими обставинами можуть буті ті, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення без поважних підстав.
Так, ухвалою від 09.10.2023 витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області докази виконання судового рішення - нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати щомісячних страхових виплат за період  з 22.06.2015 по 30.11.2020.
На виконання ухвали відповідач надав постанову від 05.12.2022 № 14015/309939/5711/2 про здійснення нарахування позивачу спірної компенсації у сумі 584,26 грн, де вказано до проведення  виплату. Згідно з поданим до Ощадбанку реєстром за грудень 2022 року позивачу здійснено виплату у сумі 584,26 грн.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач та його представник не навів доводів та не надали будь-яких доказів, що спростовували б факт проведення вказаної виплати, а спір щодо суми виплати на теперішній час відсутній.
При цьому помилкове або необґрунтоване заявлення боржником клопотання про відстрочення виконання рішення суду, яке було відхилено судом, не свідчить про невиконання відповідачем рішення суду, викладеного в резолютивній його частині.
Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні заяви позивача.
Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Гуревича Родіона Геннадійовича – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 200/14710/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 12 грудня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук