КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/8517/2023
справа №357/5435/22

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року                                                                                               м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Нежури В.А., Соколової В.В.
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2023 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2023 року, ухвалені під головуванням суді Бондаренко О.В.,
у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
 
встановив:
 
У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Позовні вимоги мотивує тим, що 23 вересня 2021 року у місті Біла Церква Київської області, на перехресті бульвару Олександрійського та вулиці Героїв Небесної Сотні, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Audi A6, д.н.3. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті цієї ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2022 року у справі №357/14301/21 відносно ОСОБА_2 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_3 , станом на момент ДТП була застрахована в АТ «Страхова компанія «Країна».Відповідно до страхового полісу визначені наступні страхові суми: 260 000,00 грн за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 130 000,00 грн за шкоду заподіяну майну, розмір франшизи - 0,00 грн.
ОСОБА_2 звернулась до спеціалізованої організації для обчислення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та відповідно до ремонтної калькуляції №м42 від 26 жовтня 2021 року, отриману через систему «Audatex», загальна вартість ремонту складає 442 413,65 грн.
З огляду на те, що за результатами автотоварознавчого дослідження транспортного засобу Audi A6, д.н.з. НОМЕР_2 , зробленого на замовлення АТ «СК «Країна», ринкова вартість транспортного засобу AudiA6, д.н.з. НОМЕР_4 , до ДТП становила 180 940,98 грн, а витрати на відновлювальний ремонт складають 442 413,65 грн, автомобіль Audi A6, д.н.з. НОМЕР_4 уважається фізично знищеним.
При цьому, залишкова вартість автомобіля Audi A6, д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані згідно розрахунку, виконаному на замовлення АТ «СК «Країна», становить 30 000,00 грн. 
Враховуючи те, що різниця між вартістю транспортного засобу Audi А6, д.н.з. НОМЕР_4 , до та після ДТП складає 150 940,98 грн. (180 940,98 - 30 000), що перевищує максимальний розмір страхової суми, встановленої страховим полісом №AP5527895, ОСОБА_2 повинна була отримати від АТ «СК «Країна» страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн.
24 вересня 2021 року представник АТ «СК «Країна» Троценко В.О. прийняв від ОСОБА_2 повідомлення про ДТП.
17 лютого 2022 року позивачка направила на адресу АТ «СК «Країна» заяву про страхове відшкодування з необхідними документами та копіями постанови від 29 листопада 2021 року по справі №357/12471/21 (про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 ) і постанови від 31 січня 2022 року по справі №357/14301/21 (про закриття провадження щодо ОСОБА_2 ), яка отримана АТ «СК «Країна» 23 лютого 2022 року.
Вказує, що враховуючи вимоги статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», АТ «СК «Країна» повинно було виплатити ОСОБА_2 страхове відшкодування або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування не пізніше 24 травня 2022 року.
Однак страхове відшкодування було сплачено лише 10 червня 2022 року в сумі 122 652,76 грн, замість 130 000,00 грн. У цьому випадку має місце не лише недоплата суми страхового відшкодування в розмірі 7 347,24 грн (130 000,00 - 122 652,76), а також прострочення виплати на 17 днів.
Уважає, що АТ «СК «Країна» має виплатити ОСОБА_2   недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 7 347,24 грн (130 000,00 - 122 652,76), а також пеню за період прострочення з 25 травня 2022 року по 10 червня 2022 року включно та три проценти річних від простроченої суми, тобто від 130 000,00 грн.
Зазначає, що суми страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн недостатньо для повного відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, відтак на підставі статті 1194 ЦК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума в розмірі 20 940,98 грн (150 940,98 - 130 000,00).
Вказує, що 08 червня 2022 року ОСОБА_1 направлено претензію з пропозицією оплатити ОСОБА_2 20 940,98 грн, проте станом на тепер жодної відповіді на претензію не надійшло.
В жовтні 2022 року позивачкою подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просила  розмір відшкодування визначити з урахування висновку експертного дослідження №143 від 27 жовтня 2021 року суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , згідно якого вартість транспортного засобу до ДТП становила 205 863,98 грн, після ДТП ( в пошкодженому стані) - 46 971, 09 грн.
Вказує, що у зв`язку із протиправними діями, позивачці завдано моральної шкоди, розмір якої оцінює у 5 000,00 грн.
Мотивуючи наведеним, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:
-          стягнути з АТ  «Страхова компанія "Країна" на користь ОСОБА_2 9 594,63 гривень, з яких: 7 347,24 гривень - недоплачена сума страхового відшкодування, 2 065,75 гривень - пеня, 181,64 гривень - сума трьох відсотків річних за період прострочення з 25 травня 2022 року по 10 червня 2022 року;
-          стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 28 892,89 гривень та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 гривень.
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області рішенням від 23 березня 2023 року позов задовольнив частково.
Стягнув із АТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 7347,24 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн, всього 7843,44 гривень.
Стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 28 892,89 грн, моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн, всього 34 389,09 гривень.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Додатковим рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2023 року заяву представника позивача - адвоката Капустіна В.В. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто із АТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6011,26 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7850,00 грн.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погодившись з ухваленими рішенням в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди та судових витрат, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди та судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.
Вказує, що дійсно 23 вересня 2021 року в місті Біла Церква Київської області мала місце дорожньо-транспортна пригода.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_5 , застрахована у AT "СК Країна" згідно із Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5527895, згідно якого визначені наступні страхові суми: 260 000,00 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 130 000,00 грн. за шкоду заподіяну майну, розмір франшизи - 0,00 грн.
Зазначає, що з метою визначення вартості транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди відповідач АТ «СК «Країна» звернувся до ФОП ОСОБА_3 , суб`єкта оціночної діяльності, який має свідоцтво №996 та кваліфікацію судового експерта.
Згідно висновку експертного дослідження №143 від 27 жовтня 2021 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 442 413,65 грн, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Audi А6 д.н.з. НОМЕР_6 складає 205 863,98 грн, вартість автомобіля на момент пошкодження становить 205 863,98 грн., а орієнтовна вартість автомобіля в пошкодженому стані становить 46 971,09 грн.
Згідно висновку експертного дослідження №143а від 27 жовтня 2021 року, складеного ФОП ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Аudi А6 д.н.з. НОМЕР_7 , складає 180940,98 грн, вартість автомобіля на момент пошкодження становить 180940,98 грн, але орієнтовна вартість автомобіля в пошкодженому стані не визначалася.
За установлених обставин транспортний засіб уважається фізично знищеним, відтак сума страхового відшкодування має бути розрахована з різниці вартості транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Зазначає, що оскільки згідно висновку експертного дослідження №143а від 27 жовтня 2021 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість автомобіля на момент пошкодження становить 180 940,98 грн., але орієнтовна вартість автомобіля в пошкодженому стані не визначалася, суд прийшов до висновку, щодо визначення вартості автомобіля в пошкодженому стані згідно формули, яка зазначена у висновку №143 за аналогією, але з урахуванням даних у висновку №143 а.
Розмір страхового відшкодування, розрахований відповідно до вимог Закону  і становить 158 892,89 грн (180 940,98 грн (вартість ТЗ до ДТП) -22 048,09 грн (вартість ТЗ після ДТП)-0,00 грн. (франшиза за Полісом №АР/5527895)).
10 червня 2022 року AT СК «Країна» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування по страховому акту №33-1/66051/3.2.29 в розмірі 122 652,76 грн.
Відповідно до страхового полісу №АР/5527895 цивільного-страхова відповідальність водія транспортного засобу ОСОБА_1 «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_5 , застрахована страховиком AT «СК «Країна» на суму 130 000,00 грн за шкоду заподіяну майну, тому, з відповідача AT «СК «Країна» підлягає стягненню на користь позивача недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 7 347,24 грн.
Звертає увагу, що 07 травня 2021 року між ТОВ «ІТО», як власником транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_8 , укладено з Акціонерним товариством «СК «Країна» договір УА 245451 добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Таким чином, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за наслідками настання дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі забезпечена страховиком - Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» за договором (полісом) №АР/5527895 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договором №УА245451 добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, оскільки за першим договором (полісом) ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн, за другим - 200 000,00 грн, а франшиза за обома договорами - 0,00 грн.
Відтак, сума у розмірі 28 892,89 грн, яку суд ухвалив стягнути з ОСОБА_1 , як різницю між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням, підлягає до стягнення із страховика - АТ «СК «Країна» на підставі укладеного договору №УА 245451 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Зазначає, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року установлено, що ОСОБА_1 працює у ТОВ "ІТО", що підтверджується також  довідкою роботодавця.
Окрім того, не погодившись із додатковим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивачкою в порушення положень статті 134 ЦПК України при зверненні до суду з позовом, тобто фактично із першою заявою по суті спору, не подано попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У позовній заяві представником позивачки зазначено про те, що позивачем понесено витрати на консультацію, звернення із адвокатським запитом та складання позовної заяви в сумі 3500,00 гривень.
Посилається на неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат із складністю справи, затраченого часу.
Вказує, що участь у судових засіданнях вартістю у першому - 6000,00 гривень, двох наступних - по 1600,00 не є співмірним  із проведеним у них часом.
Звертає увагу, що позивачкою не надано доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом саме цієї справи у заявленому розмірі, з огляду на відсутність у додатку до договору, детальному описі робіт, акті приймання-передачі, двох квитанцій до прибуткового касового ордеру, які позивачка уважає доказами понесених судових витрат.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові №910/4201/19 від 07 вересня 2020 року.
24 травня 2023 року адвокатом Капустіним В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано відзив на апеляційну скаргу.
Вказує, що ОСОБА_1 у встановлені законом строки не подав до суду першої інстанції наявні в нього докази, як на підставу заперечень проти позову, зокрема докази його працевлаштування на ТОВ "ІТО" (трудовий договір, наказ про прийняття на роботу, наказ про здійснення трудової діяльності, виконання трудової функції та обсягу робіт), на підставі яких, можна було б встановити виконання ОСОБА_1 своїх трудових (службових) обов`язків з ТОВ "ІТО" на момент вчинення ДТП.
ОСОБА_1 не повідомив письмово суд першої інстанції про неможливість подання доказів його працевлаштування на ТОВ "ІТО" у встановлені законом строки із зазначенням причин неподання у зазначений строк, відтак цей доказ не може бути досліджений судом апеляційної інстанції.
Вказує, що страхування може бути добровільним або обов`язковим. Звертаючись до страхової компанії винуватця ДТП, ОСОБА_2 не зобов`язана була знати про укладення ОСОБА_1 договору обов`язкового страхування та договору добровільного страхування, оскільки законодавством не передбачено обов`язку укладення обох договорів одночасно, це є правом особи.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк не надано суду доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а наданий договір №УА 245451 від 07 травня 2021 року не був прийнятий до розгляду судом першої інстанції, оскільки поданий відповідачем з пропущенням строку.
Уважає, що наданий відповідачем договір №УА 245451 від 07 травня 2021 року не може бути досліджений судом апеляційної інстанції.
Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення вказує, що така є ідентичною запереченням на заяву про стягнення судових витрат, яким була надана оцінка судом першої інстанції.
Просить суд апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувані рішення залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції зробив висновок, що вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, перевищує розмір страхового відшкодування, відтак з ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням  в розмірі 28892,89 грн.
Стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7850,00 грн суд першої інстанції суд зробив висновок, що вказані витрати є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. Також суд врахував пропорційність розміру задоволених позовних вимог.
Установлено, що 23 вересня 2021 року о 16 год. 30 хв. в місті Біла Церква Київської області, на перехресті бульвару Олександрійського та вулиці Героїв Небесної Сотні, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив виїзд на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, а саме жовтий, та здійснив зіткнення із транспортним засобом Audi A6, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 «б», 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів, що становить 850 грн (а.с. 19-20).
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 21-22).
Згідно даних полісу №АР 5527895 від 07 травня 2022 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_3 ,  застрахована у АТ "СК "Країна". Згідно полісу визначені наступні страхові суми: 260 000,00 грн за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 130 000,00 грн. за шкоду заподіяну майну, розмір франшизи - 0,00 грн. Страхувальник - ТОВ "ІТО" (том 1 а.с. 14, 47).
24 вересня 2021 ОСОБА_2 повідомила АТ «СК «Країна» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 12, 13, 48-49) 
17 лютого 2022 року позивачка засобами поштового зв`язку звернулася до АТ "СК "Країна" із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.23, 51-52).
Згідно висновку експертного дослідження №143 від 27 жовтня 2021 року, виготовленого ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi A6, д.н.з. НОМЕР_7 , складає 205 863,98 гривень. Орієнтовна вартість автомобіля в пошкодженому стані - 46 971,09 гривень (том 1 а.с. 53-56).
Згідно висновку експертного дослідження №143а від 27 жовтня 2021 року, виготовленого ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi A6 д.н.з. НОМЕР_7 , складає 180 940,98 гривень (том 1 а.с. 60-65).
21 листопада 2021 року ФОП ОСОБА_4 виконано дослідження спеціаліста №100318 про оцінку ринкової вартості в пошкодженому стані ТЗ Audi A6, д.н.з. НОМЕР_2 згідно якого, ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані складає 58 288,22 грн (а.с. 66-70).
17 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернулася до АТ "Страхова компанія "Країна" із заявою про виплату страхового відшкодування (том 1 а.с. 23).
10 червня 2022 року АТСК «Країна» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 122 652,76 грн, що підтверджується даними страхового акту та даними платіжного доручення №5344 (том 1 а.с. 71-72).
Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").
Згідно статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). 
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 22 вищевказаного Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Апеляційний суд зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог до АТ «Страхова компанія «Країна» не оскаржується, відтак в цій частині рішення суду не переглядається.
Окрім того, ОСОБА_1 не оскаржується рішення суду в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди, відтак в цій частині рішення суду також не переглядається.
Щодо доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що його цивільно-правова відповідальність за наслідками настання дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі забезпечена страховиком - Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» за договором (полісом) №АР/5527895 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договором №УА245451 добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, оскільки за першим договором (полісом) ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн, за другим - 200 000,00 грн, а франшиза за обома договорами - 0,00 грн, апеляційний суд вказує на таке.
Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності ( частина 1 цієї статті).
Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до частини 3 статті 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних  вимог щодо предмета спору, повинні подати докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Згідно частини 4 статті  83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити : доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Заперечуючи проти позову в суді першої інстанції ОСОБА_1 вказав на те, що  страхова компанія згідно укладених договорів має відшкодувати понесені позивачкою збитки.
Згідно статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Згідно даних договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів №УА 245451 від 07 травня 2021 року убачається, що транспортний засіб Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_5 застраховано у АТ "Страхова компанія "Країна". Страхувальник - ТОВ "ІТО". Згідно договору визначено такі страхові суми: 200 000 гривень - ліміт відповідальності, франшиза - 0,00 гривень (а.с. том 1 а.с. 193, том 2 а.с. 74).
Згідно пункту 4 цього договору обумовлено, що цивільно-правова відповідальність за цим Договором  вважається застрахованою при керуванні забезпеченим транспортним засобом особою, яка на законних підставах експлуатує транспортних засіб, зазначений у пункту 5 Договору.
Разом з тим, відповідно до пункту 20.1 Договору за цим договором відшкодуванню підлягають матеріальний збиток, заподіяний третім особам внаслідок ДТП транспортним засобом, зазначеним в договорі страхування, відповідальність за відшкодування несе страхувальник чи особа, відповідальність якої застрахована; витрати, понесені страхувальником при настанні випадку, що може бути кваліфікований, як страховий щодо запобігання або зменшення збитків, відповідальність за заподіяння яких несе страхувальник, зокрема витрати на охорону пошкодженого майна, його евакуацію, недопущення збільшення збитків в межах 5% від страхової суми.
Пунктом 21 Договору визначено  виключення із страхових випадків, обмеження страхування, згідно підпункту 21.1.4 не вважається страховим випадком факт заподіяння шкоди при виконання транспортного засобу водієм страхувальника не при виконанні трудових обов`язків.
В суді першої інстанції відповідачем не надано доказів про перебування з ТОВ «ІТО»  в трудових стосунках, а також на підтвердження того, заподіяння шкоди відбулось саме при виконанні  трудових обов`язків та на такі обставини, заперечуючи проти позову, відповідач не посилався.
Долучену до апеляційної скарги довідку №48 від 05 квітня 2023 року про те, що ОСОБА_1 23 вересня 2021 року дійсно працював у ТОВ "ІТО" на посаді заступника директора з господарства ( наказ про прийом №30/к від 01 квітня 2006 року) апеляційний суд не приймає, з огляду на таке.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина перша та друга статті 367 ЦПК України).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 686/9366/20 зазначено, що «тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні».
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався із  клопотаннями щодо долучення додаткових доказів до суду першої інстанції та не надано доказів неможливості подання таких клопотань до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача.
У постанові  Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі № 499/895/19 зазначено, що «сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду».
Відтак апеляційний суд констатує, що відповідач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, надав суду першої інстанції докази, які уважав за доцільне, причин неможливості подання інших доказів не обґрунтував.
Скаржником не наведено виняткових обставин, які свідчили б про неможливість  подання цього доказу до суду першої інстанції та не наведено причин, які об`єктивно не залежали від нього, що перешкоджали поданню цього доказу.   З урахуванням наведеного, згідно статті 367 ЦПК України довідка №48 від 5 квітня 2023 року, додану до апеляційної скарги, колегією суддів не приймається та не досліджується.
Доводів в частині визначення розміру матеріальних збитків апеляційна скарга не містить. 
Відтак, колегія суддів не убачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.
Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення , колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із статтею 134 ЦПК України:
1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із статтею 137 ЦПК України:
1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи установлено, що 11 листопада 2021 року між адвокатом Капустіним В.В. та Дибою О.А. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, предметом якого є захист прав та законних інтересів ОСОБА_2 у всіх правовідносинах, що виникають з приводу ДТП, яка сталась за її участі 23 вересня 2021 року близько 16 години 30 хвилин на перехресті бульвару Олександрійського та вулиці Героїв Небесної Сотні в місті Біла Церква Київської області.
Згідно пункту 2.1 у межах строку, визначеного у пункті 1.1 цього договору, адвокат зобов`язується завершити надання правової допомоги і подати клієнту для підписання акт приймання-передачі виконаного доручення за договором в день подання йому адвокатом названого документа.
Згідно пункту 3.1 за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю.
Розмір гонорару може бути змінений адвокатом у зв`язку із суттєвим зростанням або зменшенням обсягу правової допомоги, що має бути надана за договором. Також у зв`язку із зростанням цін чи рівня інфляції відповідно підвищується розмір гонорару.
11 листопада 2021 року між адвокатом Капустіним В.В. та Дибою О.А. укладено додаток до договору про надання правничої (правової) допомоги №275 від 11 листопада 2021 року, згідно умов якої сторони дійшли згоди щодо наступної вартості надання послуг (виконання робіт) адвоката:
·         зустріч, усна консультація з вивченням документів, узгодження правової позиції - 500,00 гривень за одну консультацію;
·         виготовлення та направлення адвокатських запитів з метою збирання необхідних у справі доказів - 500,00 гривень за один запит;
·         виготовлення та направлення звернень з метою збирання необхідних у справі доказів - 250,00 гривень;
·         складання позовної заяви, складання скарги у суді першої інстанції - 2 500,00 гривень за один документ;
·         складання відзиву, відповіді на відзив, відзиву на апеляційну (касаційну) скаргу, заперечення - 500,00 гривень за одну сторінку;
·         складання документів процесуального характеру, зокрема, заяв, письмових пояснень, клопотань у справі ( в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції( - 500,00 гривень за одну сторінку;
·         участь у першому або підготовчому засіданні в суді першої інстанції - 6 000,00 гривень за засідання;
·         участь у кожному наступному судовому засіданні в суді першої інстанції - 1 600,00 гривень за одне судове засідання;
·         участь у першому судовому засіданні в суді апеляційної інстанції - 4000,00 гривень за засідання;
·         участь у кожному наступному судовому розгляді справи апеляційної інстанції - 2 000,00 гривень за одне судове засідання.
Матеріали справи містять детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №312 від 16 листопада 2022 року (том 2 а.с. 16).
Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 27 березня 2023 року, адвокат передав клієнту, а клієнт прийняв такі послуги з надання правової (правничої) допомоги, згідно договору про надання правничої (правової) допомоги №275 від 11 листопада 2021 року:
u  усна консультація з вивченням документів, узгодження правової позиції / 500,00 грн / 27 травня 2022 року;
u  виготовлення та направлення адвокатського запиту з метою збирання необхідних у справі доказів / 500,00 грн / 27 травня 2022 року;
u  складання позовної заяви / 2 500,00 грн / 28 червня 2022 року№
u  відповідь на відзив / 500 грн *4 (к-сть сторінок)= 2 000,00 грн / 20 серпня 2022 року;
u  заява про збільшення розміру позовних вимог / 500 грн *2 (к-сть сторінок) = 1 000,00 грн / 27 жовтня 2022 року;
u  участь у першому судовому засіданні в суді першої інстанції / 6000,00 грн / 15 лютого 2023 року;
u  участь у наступному судовому засіданні / 1 600,00 грн / 06 березня 2023 року;
u  участь у наступному судовому засіданні в суді першої інстанції / 1 600,00 грн / 23 березня 2023 року.
Всього 15 700,00 гривень (том 2 а.с. 17).
Відповідно до даних квитанцій до прибуткового касового ордеру №11 від 28 червня 2022 року, №7 від 28 березня 2023 року адвокатом Капустіним В.В. прийнято від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15 700,00 гривень (том 2 а.с. 18-19).
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в тій частині, що при зверненні до суду з позовом, тобто фактично із першою заявою по суті спору, не подано попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, колегією відхиляються як безпідставні, та такі, що спростовуються змістом позовної заяви, оскільки така містить попередній розмір судових витрат.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині того, що позивачкою не надано доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом саме цієї справи у заявленому розмірі, колегією відхиляються, оскільки позивачкою надано: договір про надання правової (правничої) допомоги; додаток до договору; детальний опис робіт; акт приймання-передачі; квитанції до прибуткового касового ордеру. Вказані докази є належними та допустимими.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що додаткове рішення містить належне мотивування щодо визначення розміру та розподілу судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, натомість апеляційна скарга висновків суду не спростовує.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції  ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2023 року залишити без задоволення.
 
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2023 року  в оскарженій частині залишити без змін.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2023 року  залишити без задоволення.
 
Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2023 року в оскарженій частині залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         В.А. Нежура 

                                                                                   В.В. Соколова