КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 757/51248/21-ц                                                        Головуючий у І інстанції Остапчук Т.В.
Провадження №22-ц/824/4925/2023                                        Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
01 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,
за участі секретаря Спис Ю.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Далія Сергія Олександровича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року та на додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій незаконними, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2021 року позивач   ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації та визнання дій акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - АТ КБ «ПриватБанк»)незаконними. 
В обґрунтування позову зазначав, що 15 червня 2021 року він отримав від АТ КБ «ПриватБанк» лист № 20.1.0.0.0/7-20210609/779 від 09 червня 2021 року про надання інформації та документів, на підставі яких здійснювались операції за період з 01 січня 2021 року по рахунках/картках, відкритих на ім`я останнього, зокрема: інформації/документів щодо визначення фінансового стану: декларації про майновий стан та доходи з відміткою контролюючого органу про її отримання (для податкових резидентів України); декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; довідки Державної фіскальної служби України про суму сплачених податків з доходів фізичної особи; довідки про доходи; опису характеру та економічної суті проведених операцій по картці/картках НОМЕР_1 ; інформації щодо джерел походження коштів (за що були отримані грошові кошти на вказані вище картку/карти в готівковій формі та надання документів, що підтверджують джерела походження коштів співставно з обсягом надходжень); інформації про подальший рух коштів (з якою метою перераховувались грошові кошти на рахунки третіх осіб, що є підставою для співпраці, прохання також надати підтверджуючі документи).
Вказаний лист подано в порядку п.4, 5 ч. 2 ст. 8 та ч. 6 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
Зазначав, що 14 червня 2021 року він подав до банку пояснення про походження коштів, яке обґрунтовано наступним: згідно податкових декларації за 2019 рік сума одержаного ним доходу складає 2 120 529,33 грн, за 2020 рік - 7 512 448,77 грн. Згідно виписки по рахунку   НОМЕР_2 (рахунок для зарахування винагороди приватного виконавця) за період з 01 січня 2020 року по 08 грудня 2020 року - сума надходжень складає 6 189 398,94 грн. Чистий оподаткований дохід (за відрахуванням оплат всіх податків та витрат) був перенаправлений ним на особисті рахунки (як фізичної особи) та в подальшому направленні на депозит в ПАТ «ПриватБанк». Зазначені депозити закінчили термін своєї дії 21 грудня 2020 року та 25 грудня 2020 року. Відповідно, після їх закінчення, він вніс вказані грошові кошти на власну депозитну карту в АТ «Ощадбанк» та скерував на відкриті депозити. Так, 22 грудня 2020 року він поповнив депозитну карту на близько 1,6 млн. грн., а 28 грудня 2020 року - на близько 700 тис. грн. Частина з зазначених коштів (1,2 млн. грн.) будуть зберігатись на депозитних рахунках до серпня 2021 року і в подальшому будуть направленні на оплату податків за 2020 рік. Загальний розмір капіталізації на рахунках в АТ «Ощадбанк» складає близько 9 млн. грн.
Також повідомив банк про те, що у період з 01 січня 2021 року по теперішній час за наявності власної потреби він направляє кошти зі свого рахунку в АТ «Ощадбанк» на карту Універсальна в ПриватБанку, що має номер ….6734 і в подальшому використовує на власні потреби. Операції по власних картках в ПриватБанку відбувались виключно за рахунок власних коштів, в межах ліміту отриманого доходу за минулі роки. Такі операції не мають відношення до підприємницької діяльності, оскільки всі операції діяльності провадяться по окремим рахункам (теж в ПриватБанку). Поповнювались особисті картки як фізичної особи виключно ним у банкоматах чи терміналах, або його дружиною. Операції між картками (на суми більше 100 тис. грн.) проводились виключно між ним та його дружиною ОСОБА_3 .
Враховуючи вищенаведене, він просив банк забезпечити можливість безперешкодно та без часових затримок користуватись належним чином послугами АТ КБ«ПриватБанк» та просив, у випадку наявності додаткових питань чи необхідності фінмоніторингу певних платежів, уточнити більш коректно питання та виокремити платежі за якими потрібно надати пояснення, оскільки надати пояснення на тисячі операцій по рахункам не є технічно можливим.
До вказаних пояснень ним долучено декларації за 2019, 2020 роки та виписку по рахунку.
14.07.2021 року позивачем до відповідача подано Запит про результати проведення перевірки фінмоніторингу.
03.08.2021 року позивач отримав від відповідача повідомлення №20.1.0.0.0/7-20210726/2269 від 26.07.2021 року про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку.
З вказаного повідомлення вбачається у липні 2021 року банком прийнято рішення про відмову від підтримання ділових відносин/розірвання договору, у зв`язку із встановленням клієнту неприйнятно високого рівня ризику/ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання інформації з метою введення Банк в оману.
Внаслідок прийнятого Банком рішення було достроково за ініціативою Банку розірвано укладені договори банківського обслуговування/депозитні (вкладні) договори та договори з метою отримання інших банківських послуг (продуктів), що не передбачають відкриття поточних рахунків, заблоковано доступ позивача до системи для дистанційного керування банківськими рахунками Приват24, накладено арешти на рахунки позивача та заблоковано грошові кошти на рахунках позивача як фізичної особи. 
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними.
Впродовж липня/серпня 2021 року позивачем, як суб`єктом незалежної професійної діяльності - приватним виконавцем, були подані скарги до Національного Банку України, Міністерства юстиції України щодо незаконних дій посадових осіб АТ КБ «ПриватБанк» та безпідставного блокування рахунків.
Крім того, позивачем неодноразово на адресу відповідача направлялись вимоги про надання інформації, негайне перерахування коштів на рахунки позивача в інших банках, заяви про надання виписок по рахункам і копій меморіальних ордерів, додаткові пояснення та повідомлення, на які Банк не відреагував.
12 серпня 2021 року він отримав два листи від АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-210730/3583 від 10.08.2021 року, № 20.1.0.0.0/7-210726/12944 від 11.08.2021 року, з яких вбачається, що за результатами здійснення оцінки ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) банком виявлено критерії ризику, що не можуть бути прийняті. У зв`язку з чим, 26 липня 2021 року банком прийнято рішення про встановлення клієнту неприйнятно високого рівня ризику та відмовлено від встановлення ділових відносин/відкриття рахунку відповідно до вимог абз.3 ч.1 ст.15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
В обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 зазначав, що в силу вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації доходів банк наділений правом в односторонньому порядку відмовитись від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, у тому числі, шляхом розірвання договорів. При цьому право банку відмовитись від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунку з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є абсолютним, а умовним, таким, що залежить від настання певних визначених Законом обставин.
Підстав вважати, що він вчиняв платіжні операції, або має будь яке відношення до вчинення платіжних операцій, які містять ознаки здійснення ризикової діяльності у сфері фінансового моніторингу та наражає на ризик застосування до банку відповідних заходів впливу, зокрема, незаконними джерел походження коштів, інших його активів або прав на такі активи, а також наявності у банківських операціях, що ним здійснені, ознак відмивання доходів, відсутні, а відтак, в силу вимог чинного законодавства, такі обставини не дають підстав для припинення (розірвання) банком договірних відносин з клієнтом в односторонньому порядку.
Посилаючись на те, що одностороння відмова АТ КБ «ПриватБанк» від договору банківського обслуговування, укладеного з ним, є незаконною, оскільки підстави для встановлення відповідного рівня ризику були відсутні, вважав, що розірвання договору у такий спосіб порушує його права, а правочин з розірвання цього договору, відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України, є недійсним.
З приводу блокування банком доступу до системи для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24 позивач зазначав, що з 26 липня 2021 року банк АТ КБ «ПриватБанк» заблокував йому доступ в систему для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24, з накладенням арештів на рахунки позивача та заблокував грошові кошти на його рахунках, як фізичної особи, як фізичної особи-підприємця та як суб`єкта незалежної професійної діяльності - приватного виконавця.
Разом з тим, правомірність блокування йому доступу до системи для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24 та до карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки.
Вважає, що банком АТ КБ «ПриватБанк» не було дотримано вищевказаних вимог законодавства, в свою чергу, за наслідками яких було заблоковано його доступ до системи для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24 та його картковими рахункаи, незважаючи на неодноразові його звернення, відповідачем не було вчинено дій, направлених на відновлення йому доступу до системи та розблокування карткових рахунків.
З урахуванням поданої 9.11.2021 року заяви про зміну предмету позову, просив суд:
- визнати недійсним та незаконним односторонній правочин, вчинений Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» щодо розірвання Договору банківського обслуговування, з ОСОБА_1 ;
- визнати незаконними дії Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» по блокуванню доступу до системи для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24 для фізичних осіб та рахунків що відкриті на ім`я ОСОБА_1 а;
- зо бов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» усунути перешкоди ОСОБА_1 у доступі до послуг Банку шляхом: 
1) розблокування доступу до системи для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24 для фізичних осіб; 
2) відкриття поточних та карткових рахунків (в кількості, з призначенням та у всіх відповідних валютах, що були відкриті на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 станом на 27.07.2021 року включаючи іменні карти з фото, карти особистим логотипом, карти для виплат та карти універсальні); 
3) зняття всіх обмежень (арешт, блокування видаткових операцій, тощо) по користуванню банківськими рахунками по картах фізичної особи; 
4) відновлення доступу в особистому кабінеті до виписок по всім рахункам (відкритим і закритим) за всі роки починаючи з 2004 року; 
5) відновлення особистого гаманця « Бонус + » в кабінеті Приват24 для фізичних осіб з відповідним залишком коштів на рахунку, що був на момент розриву ділових відносин; 
6) відновлення всіх інших послуг та персональних ліній, що існували на момент розриву ділових відносин (кредитний ліміт, персональний менеджер, тощо). Стягнути судовий збір, витрати на правову допомогу.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року позов задоволено.
Визнано недійсним односторонній правочин від 26.07.2021, вчинений Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» щодо розірвання договору банківського обслуговування з ОСОБА_1 .
Визнано незаконними дії Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з 26.07.2021 по блокуванню доступу до системи для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24 для бізнесу та рахунків, що відкриті на ім`я ОСОБА_1 .
Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» усунути перешкоди ОСОБА_1 у доступі до послуг Банку шляхом: 1) розблокування доступу до системи для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24 для бізнесу; 2) відкриття поточних та спеціальних рахунків (в кількості, з призначенням та у всіх відповідних валютах, що були відкриті на ім`я ОСОБА_1 станом на 27.07.2021; 3) зняття всіх обмежень (арешт, блокування видаткових операцій, тощо) по користуванню банківськими рахунками; 4) відновлення доступу в особистому кабінеті до виписок по всім рахункам (відкритим і закритим) за всі роки починаючи з 2004 року; 5) відновлення особистого гаманця « Бонус + » в кабінеті Приват24 для фізичних осіб з відповідним залишком коштів на рахунку, що був на момент розриву ділових відносин; 6) відновлення всіх інших послуг та персональних ліній, що існували на момент розриву ділових відносин (кредитний ліміт, персональний менеджер, тощо).
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави та ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1816 грн.
Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави та ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та додатковим судовим рішенням, відповідач АТ «ПриватБанк» в особі представника - адвоката Далія С.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які посилався відповідач в обґрунтування заперечень проти позову, з яких вбачається, що банк АТ КБ «ПриватБанк» з урахуванням положень законодавства, а також умов та правил, що діють АТ КБ «ПриватБанк», під час аналізу діяльності позивача на підставі наявних документів та відомостей встановив останньому неприйнятно високий ризик, у зв`язку із чим прийняв рішення про відмову від підтримання ділових відносин із позивачем. 
Вказує, що позивачем не доведено порушення його прав, інтересів з боку АТ КБ «ПриватБанк», а позовні вимоги по суті спрямовані на примушування банку до порушення вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
В частині дослідження судом першої інстанції доказів зазначає, що на виконання Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 26.06.2015 № 417 та наказу Міністерства фінансів України № 584 від 08.07.2017 «Про затвердження Критеріїв ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення», в АТ КБ «ПриватБанк» було розроблено «Програму управління комплаєнс - ризиком фінансового моніторингу АТ КБ ПриватБанк» та затверджено Протоколом Правління АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідно до вимог зазначеної Програми неприйнятно високий рівень ризику може встановлюватися клієнту банком, в т.ч. за рішенням відповідального працівника банку, зокрема, у разі виявлення здійснення клієнтом ризикових фінансових операцій, ознак (індикаторів) ризикової діяльності, ненадання клієнтом необхідних банку для вивчення клієнта документів чи відомостей тощо. В такому випадку банк має право відмовити від встановлення (підтримання) ділових (договірних) відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) або проведення фінансової операції.
Так як Програма управління комплаєнс-ризиком фінансового моніторингу АТ КБ «ПриватБанк» є документом з обмеженим доступом і її не оглянув суд оскільки жодного судового засідання не було, суд не повідомляв позивача про дату та час розгляду справи, що обмежило право банку на доведення своєї позиції по вказаній справі.
Невиконання (неналежне виконання) судом першої інстанції цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи (відповідача АТ КБ «ПриватБанк») бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Також вважає передчасними висновки суду першої інстанції про подання позивачем до банку або інших органів низки: пояснень, заяв, скарг, вимог повідомлень, оскільки до таких документів не додано доказів їх направлення або отримання адресатом. Наприклад, пояснення від 16.06.2021 року, скарги від 26.07.2021 року, адресовані відповідачу та Національному Банку, повідомлення Міністерству юстиції від 26.07.2021 року, вимога про надання інформації від 30.07.2021 року, повідомлення від 03.08.2021року, додаткові пояснення від 05.08.2021року.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 - адвокат Пахолок Т.П. просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зазначає, що суд першої інстанції на підставі аналізу законодавства, яке регулює наявні між сторонами правовідносини, та наданих позивачем пояснень і доказів, які містяться в матеріалах справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач належними та допустимими доказами довів незаконність вчинених відповідачем дій щодо встановлення останньому неприйнятно високого рівня ризику і, як наслідок, розриву ділових відносин та інших незаконних дій зі сторони банку.
Вказує, що надані відповідачем до суду документи жодним чином не підтверджують існування правових підстав для встановлення позивачу неприйнятно високого ризику та не підтверджують факт повідомлення позивача про відмову від встановлення ділових відносин/відкриття рахунків у відповідності до вимог закону.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивач вчиняв платіжні операції, які містять ознаки здійснення ризикової діяльності у сфері фінансового моніторингу або наявності у банківських операціях ознак відмивання доходів.
Відповідач не надав суду власну Програму управління комплаенс-ризиком фінансового моніторингу, що містить критерії неприйнятно високого ризику, наявність якої передбачена Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного Банку України №417 від 26.06.2015 року.
У матеріалах справи відсутнє рішення Банку щодо встановлення неприйнятно високого ризику за результатами переоцінки ризику діяльності ОСОБА_1 .
Вказує, що 14.06.2021 року позивачем до відповідача було подано повне та ґрунтовне пояснення про походження коштів. Зазначив, що позивач здійснює свою діяльність прозоро, відкрито і законно. Він публічна людина і максимально інтегрований власними фінансами в ПриватБанк, жодних платежів, які б мали на меті укривання доходів, фіктивні договори, приховування прибутку, позивач ніколи не проводив і не має на меті. Усі податки у липні 2021 року сплачені до відповідних фіскальних органів, а тому позивач, як клієнт банку, не може мати високий ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення.
Щодо дослідження нових доказів, зокрема «Програми управління комплаенс-ризиком фінансового моніторингу, що містить критерії неприйнятно високого ризику» та рішення АТ КБ «ПриватБанк» про присвоєння клієнту високого ризику, зазначив, Банком не наведено жодних причин та обставин неможливості подання нових доказів до суду апеляційної інстанції, які не досліджувались у суді.
Більш того, в судовому засіданні суду першої інстанції брав участь представник банку, в рамках судового розгляду було призначено 6 судових засідань, що спростовує позицію банку про те, що суд першої інстанції не повідомляв останнього про дату та час судових засідань.
В частині законності ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення, вказав, що з поданої Банком апеляційної скарги не вбачається, що Банком заявлене відповідне клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не подано жодного обґрунтування та не додано жодного доказу щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу.
Користуючись свої правом, ОСОБА_1 довів до відома суду апеляційної інстанції про понесені ним витрати на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи за апеляційною скаргою відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року, розмір яких становить 15 000,00 грн, та вказав, що відповідна заява з доказами буде подана ним з дотриманням приписів ч.8 ст.141 ЦПК України, тобто, протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» - Гайдамащук О.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Пахолок Т.П. просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, подані у суді апеляційної інстанції докази, прийняті апеляційним судом, про що постановлені відповідні ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає.
З матеріалів даної справи вбачається, що 15.06.2021 року ОСОБА_1 отримано лист № 20.1.0.0.0/7-20210609/779 від 09.06.2021 року АТ КБ "ПриватБанк" в якому банк проінформував клієнта банку ОСОБА_1 про те, що пунктами 4 та 5 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361-ІХ від 06.12.2019 (далі - Закон «Про ПВК/ФТ») та Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 року № 65 зобов`язано Банк на постійній основі здійснювати заходи належної перевірки, зокрема, шляхом моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у Банка інформації про клієнта, його діяльність.
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону про ПВК/ФТ Банк наділений правом витребовувати та вивчати документи (інформацію) щодо фінансових операцій клієнтів та відомостей про їх учасників, про джерела коштів, пов`язаних з фінансовими операціями та інше.
Просив надати інформацію та документи, на підставі яких здійснювались операції за період з 01 січня 2021 року по рахунках/картках, відкритих на ім`я останнього, зокрема: надати інформацію/документіи щодо визначення фінансового стану: декларацію про майновий стан і доходи з відміткою контролюючого органу України про її отримання (для податкових резидентів України): декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; довідку Державної фіскальної служби України про суму сплачених податків з доходів фізичної особи: довідку про доходи; опис характеру та економічної суті проведених операцій по картці/картках НОМЕР_1 ; інформацію щодо джерел походження коштів (за що були отримані грошові кошти на вказані вище картку/карти в готівковій формі та надати документи, що підтверджують джерела походження коштів співставно з обсягом надходжень); інформацію про подальший рух коштів (з якою метою перераховувались грошові кошти на рахунки третіх осіб, що є підставою для співпраці, прохання також надати підтверджуючі документи).
Зазначено, що вищезазначені документи (належним чином засвідчені), мають бути надані до Банку протягом 10 робочих днів від дня надсилання цього повідомлення.
Роз`яснено про те, що положенням частини 6 статті 11 Закону України Закон «Про ПВК/ФТ» передбачено, що Банк має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документ), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, зокрема, для ідентифікації, верифікації, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, в разі необхідності, про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями (вивчення клієнта), актуалізації/уточнення даних та інформації про клієнта, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансову моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.
В листі № 20.1.0.0.0/7-20210609/779 від 09 червня 2021 року міститься застереження, а саме про те, що ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/ неможливість здійснення ідентифікації та/або верифікації, встановлення клієнту неприйнятно високого ризику/подання клієнтом чи його представником недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману Банку є підставою для відмови в обслуговуванні, в тому числі, шляхом розірвання ділових відносин відповідно до частини першої статті 15 Закону Закон «Про ПВК/ФТ».
Вся надана клієнтом інформація набуває статусу банківської таємниці відповідно до ст. 60-62 Закону про Банки.
14 червня 2021 року ОСОБА_1 подав до Банку письмове пояснення щодо походження коштів, в якому зазначив, що він здійснює незалежну професійну діяльність - є приватним виконавцем. Рахунки для ведення діяльності приватного виконавця відкриті ним у АТ КБ «ПриватБанк». Згідно податкової декларації за 2019 рік сума одержаного позивачем доходу складає 2 120 529,33 грн. Згідно податкової декларації за 2020 рік сума одержаного ним доходу складає 7 512 448,77 грн. Згідно виписки по рахунку   НОМЕР_2 (рахунок для зарахування винагороди приватного виконавця) за період з 01.01.2020 по 08.12.2020 - сума надходжень складає 6 189 398,94 грн. Чистий оподаткований дохід (за відрахуванням оплат всіх податків та витрат) був перенаправлений ним на особисті рахунки (як фізичної особи) та в подальшому направлений на депозит в ПАТ «ПриватБанк». Зазначені депозити закінчили термін своєї дії 21.12.2020 року та 25.12.2020 року. Відповідно, після їх закінчення, ним внесені кошти на власну депозитну карту в AT «Ощадбанк» та скеровані на відкриті депозити. Так, 22.12.2020 року він поповнив депозитну карту на близько 1,6 млн. грн., а 28.12.2020 року на близько 700 тис. грн. Частина з зазначених коштів (1,2 млн. грн.) будуть зберігатись на депозитних рахунках до серпня 2021 року і в подальшому будуть направленні на оплату податків за 2020 рік. Загальний розмір капіталізації на рахунках в AT «Ощадбанк» складає близько 9 млн. грн.
В період з 01.01.2021 року по теперішній час за наявності власної потреби, він направляє кошти зі свого рахунку AT «Ощадбанк» на карту Універсальна в ПриватБанк, що має номер .НОМЕР_17 і в подальшому використовує на власні потреби.
Вказував, що таким чином операції по власних картках в ПриватБанк відбувались виключно за рахунок власних коштів, в межах ліміту отриманого доходу за минулі роки. Такі операції не мають відношення до підприємницької діяльності, оскільки всі операції діяльності провадяться по окремим рахункам (теж в ПриватБанк). Поповнювались особисті картки (як фізичної особи) виключно ним у банкоматах чи терміналах, або його дружиною ОСОБА_3 . Операції між картками (на суми більше 100 тис. грн.) проводились виключно між ним та ОСОБА_3 (його дружиною).
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 просив банк забезпечити йому можливість безперешкодно та без часових затримок користуватись належним чином послугами банку та просив, у випадку наявності додаткових питань чи необхідності фінмоніторингу певних платежів, уточнити більш коректно питання та виокремити платежі за якими потрібно надати пояснення, посилаючись на те, що надати пояснення на тисячі операцій по рахункам не є технічно можливим.
До вказаних пояснень ОСОБА_1 долучив декларації за 2019, 2020 роки.
14.07.2021 року    ОСОБА_4 подав до Банку запит про результати проведення перевірки фінмоніторингу від 14.07.2021 року.
26.07.2021 року Банк надіслав ОСОБА_5 повідомлення № 20.1.0.0.0/7-20210726/2269 про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку.
Даним повідомленням банк проінформував ОСОБА_1 про те, що: «Банк АТ КБ «ПриватБанк», як суб`єкт первинного фінансового моніторингу, на постійній основі здійснює заходи належної перевірки, визначені статтею 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № НОМЕР_4 від 06.12.2019 року.
Відповідно до пункту третього частини другої статті 8 Закону про ПВК/ФТ Банк зобов`язаний забезпечувати функціонування належної системи управління ризиками, застосовуючи у своїй діяльності ризик-орієнтовний підхід з метою мінімізації ризиків з урахуванням результатів ідентифікації, верифікації клієнта, встановлення кінцевого бенефіціарного власника клієнта або його відсутності, розуміння характеру ділових відносин, вивчення клієнта, послуг, що надаються клієнту, аналізу операцій, проведених ним, та їх відповідності фінансовому стану і змісту діяльності клієнта.
Банк, керуючись вимогами частини першої статті 15 Закону про ПВК/ФТ, Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного рику України від 19.05.2020 року № 65 (далі-Положення № 65), внутрішнім документам з питань фінансового моніторингу, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій, повідомляє про прийняте 26.07.2021 рішення про відмову від підтримання ділових/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору (далі-Рішення про відмову) у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/ неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації подання інформації з метою введення в оману Банку.
Внаслідок прийнятого Рішення про відмову достроково за ініціативою Банку розриваються укладені договори банківського обслуговування/депозитні (вкладні) договори та договори, укладені з метою отримання інших банківських послуг (продуктів), що не передбачають відкриття поточних рахунків, та закриваються поточні/депозитні та інші рахунки після здійснення завершальних операцій. У разі наявності в АТ КБ «ПриватБанк» цінних паперів на зберіганні, Вам необхідно відкрити рахунок в цінних паперах в іншій депозитарній установі України та надати реквізити цього рахунку депозитарній установі АТ КБ «ПриватБанк» для підготовки документів по переведенню цінних паперів на зберігання до іншої депозитарної установи.
У разі наявності відкритого договору оренди сейфової банківської скриньки, просимо звернутися до відділення Банку, в якому оформлено договір для вилучення вмісту скриньки, закриття договору, з попередженням про те, що у разі, якщо клієнт не звернеться до Банку у зазначений строк, Банк буде змушений здійснити розкриття банківської сейфової скриньки без присутності клієнта.
У разі наявності кредитних зобов`язань перед Банком, усі кредитні угоди залишаються чинними та не припиняються до повного погашення заборгованості/ виконання зобов`язань, проведених належним чином.»
Проінформовано ОСОБА_1 також про те, що, починаючи з дати прийняття Рішення про відмову, буде відмовлено в проведенні фінансових операцій за всіма відкритими Банком рахунками/обслуговуванні за іншими продуктами Банку.
Для перерахування залишку коштів на рахунок, відкритий в іншому банку, у строк до 30 днів від дня надсилання цього повідомлення про відмову, ОСОБА_1 чи його представнику необхідно звернутись до будь-якого відділення Банку, маючи при собі документи за наведеним переліком, з попередженням про те, що Банк, після спливу 30 днів від дати відправлення повідомлення про відмову, здійснює договірне списання коштів з рахунків клієнта для погашення заборгованості (ей)/невиконаних зобов`язань (в тому числі кредитних), що підлягають сплаті Банку за укладеними договорами банківських послуг, у розмірах, визначених цими договорами, а залишок коштів на рахунках перераховує на окремий аналітичний балансовий рахунок для подальшого обліку та повернення коштів під час звернення до банку.
Після здійснення завершальних операцій поточний рахунок закривається, договір банківського обслуговування вважається розірваним.
Із доданих до позовної заяви копій скарг ОСОБА_1 про незаконні дії посадових осіб АТ КБ «ПриватБанк» №2510, №2511 від 26 липня 2021 року та повідомлення про безпідставне блокування рахунків № 2512 від 26 липня 2021 року, адресованих до АТ КБ «ПриватБанк», Національного банку України, Міністерству юстиції України вбачається, що банком АТ КБ «ПриватБанк» заблоковано рахунки зі спеціальним режимом використання, які використовуються ОСОБА_1 в межах здійснення ним професійної діяльності як приватним виконавцем, а також накладено арешт на рахунки, на яких акумулюються кошти третіх осіб, які мають бути негайно направлені стягувачам по рядку виконавчих документів.
На підставі письмової заяви від 27 липня 2021 року та вимогами від 28 липня 2021 року, від 29 липня № 2580 позивач ОСОБА_1 просив банк усі кошти, що будуть надходити на рахунок   НОМЕР_5 негайно (в день надходження) перераховувати на рахунок   НОМЕР_6 , відкритий на його ім`я (код НОМЕР_3 ). Дозволу на закриття як рахунку №   НОМЕР_7 , так і інших рахунків не надає. Дозволу на перерахування інших коштів (з інших рахунків як ФОП ОСОБА_1 , так і особистих рахунків фізичної особи), не надає.
Письмовою вимогою від 30 липня 2021 року № 2592 позивач ОСОБА_1 просив АТ КБ «ПриватБанк» негайно повідомити про дату та час блокування рахунків приватного виконавця ОСОБА_1 та звернувся до Міністрерства юстиції України та Голови ради приватних виконавців України з повідомлення про безпідставне блокування посадовими особами АТ КБ «ПриватБанк» рахунків приватного виконавця.
02 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до керівника відділення АТ КБ «ПриватБанк» із заявами про закриття рахунку та перерахування залишків коштів з рахунків:   НОМЕР_8 , НОМЕР_5 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , в якій зазначив, що після перерахування залишку коштів згоду на закриття рахунків не надає.
Із скарги ОСОБА_1 про незаконні дії посадових осіб АТ КБ «ПриватБанк» №2883 від 04 серпня 2021 року, адресованої до Національного Банку України, вбачається, що його неодноразові вимоги про перерахування власних коштів залишені банком АТ КБ «ПриватБанк» без відповідей та без задоволення.
05 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із додатковими поясненнями походження коштів, в яких просив розблокувати рахунки та відновити доступ до додатку Приват-24 для можливості здійснювати діяльність приватного виконавця та можливості користуватися послугам банку як фізична особа.
На звернення ОСОБА_1 банком АТ КБ «ПриватБанк» надані відповіді № 20.1.0.0.0/7- 210730/3583 від 10 серпня 2021 року, № 20.1.0.0.0/7- 210726/3583 від 11 серпня 2021 року про те, що 26 липня 2021 року банком прийнято рішення про встановлення клієнту неприйнятно високого рівня ризику та відмовлено від встановлення ділових відносин/ відкриття рахунку відповідно до вимог абзацу третього частини першої статті 15 Закону «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № НОМЕР_4 від 06.12.2019, про що банком було відправлено лист № 20.1.0.0.0/7- 20210726/2269 від 26 липня 2021 року про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку.
Проінформовано ОСОБА_1 також про те, що для перерахування залишку коштів на рахунок, відкритий в іншому банку, у строк до 30 днів від дня надсилання цього повідомлення про відмову, ОСОБА_1 чи його представнику необхідно звернутись до будь-якого відділення Банку, маючи при собі документи за наведеним переліком.
16 серпня 2021 року та 19 серпня 2021 року банком АТ КБ «ПриватБанк» прийнято від ОСОБА_1 заяви про закриття рахунків та перерахування залишків коштів, в яких зазначено, що у зв`язку з отриманням від АТ КБ «ПриватБанк» повідомлення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговування шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку, просив закрити всі рахунки/достроково розірвати депозитні договори, в тому числі строкові, та закрити депозитні рахунки, відкриті в АТ КБ «ПриватБанк». Також просив після перерахування залишку коштів закрити всі рахунки в АТ КБ «ПриватБанк». У заяві від 16 серпня 2021 року міститься відмітка уповноваженої особи банку про дату закриття - 17 серпня 2021 року, у заяві від 19 серпня 2021 року відмітка уповноваженої особи банку про закриття рахунку - 20 серпня 2021 року.
20 серпня 2021 року ОСОБА_1 подана до банку заява про відкликання заяви від 19 серпня 2021 року (заява про перерахування залишків коштів та закриття рахунків) та інших заяв, поданих ним у серпні 2021 року, із зазначення про те, що згоди на закриття рахунків не надає.
У заяві від 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 просив негайно відновити доступ до виписок по рахунках в Приват-24 для бізнесу.
Задовольняючи у повному обсязі заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що надані відповідачем до суду документи жодним чином не підтверджують існування правових підстав для встановлення позивачу неприйнятно високого ризику та не підтверджують факт повідомлення позивача про відмову від встановлення ділових відносин/відкриття рахунку у відповідності до вимог закону. Відповідач не надав власну Програму управління комплаєнс-ризиком фінансового моніторингу, що містить критерії встановлення неприйнятно високого ризику, наявність якої передбачена Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України №417 від 26.06.2015,та рішення банку щодо встановлення неприйнятно високого ризику за результатами переоцінки ризику діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича.
За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів обґрунтованості підстав вважати, що позивач вчиняв платіжні операції, які містять ознаки здійснення ризикової діяльності у сфері фінансового моніторингу та наражає на ризик застосування до банку відповідних заходів впливу. Зокрема, незаконними джерела походження коштів ОСОБА_1 , інших його активів або прав на такі активи, а також не довів наявності у банківських операціях позивача ознак відмивання доходів. В силу вимог чинного законодавства такі обставини не дають підстав для припинення (розірвання) банком договірних відносин з клієнтом в односторонньому порядку.
Вирішуючи вимоги позивача в частині блокування банком доступу до системи для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24, суд першої інстанції виходив із того, що правомірність блокування доступу до системи для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24 для бізнесу та рахунків, що відкриті на ім`я приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1, є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки.
За встановлених судом першої інстанції обставин, відповідач АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», за наслідками яких було заблоковано доступ ОСОБА_1 до системи для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24 для бізнесу та рахунків, що відкриті на його ім`я як приватного виконавця, та, незважаючи на неодноразові звернення позивача, відповідачем не було вчинено дій, направлених на відновлення доступу до вказаної системи та розблокування рахунків.
В силу положень пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права: якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи, що апеляційна скарга ПАТ «КБ «Приват Банк» містить доводи щодо неналежного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, апеляційним судом першочергово перевіряються саме такі обставини.
Згідно частинами 1,2 статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
В порядку визначеному частинами 2,4,5,6 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, як неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене сенсу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо додержання правил належного повідомлення учасників судового розгляду.
Так, Велика Палата Верховного Суду, зокрема в Постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, вказала на те, що не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, судом були порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.
Виходячи з вказаних норм процесуального законодавства, чинних на час вирішення справи судом першої інстанції, а також норм чинних на час розгляду справи апеляційним судом, та вже усталеної судової практики, розгляд справи має відбуватися в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд має повідомити учасників справи, зокрема, судовими повістками-повідомленнями, які можуть направлятись на адресу зареєстрованого місця проживання учасника справа - фізичної особи. Належним повідомленням вважається вручення такого повідомлення під розписку, а відсутність відомостей про вручення особі повідомлення про дату, час і місце судового засідання має наслідки у вигляді відкладення розгляду справи. Не перешкоджає розгляду справи лише неявка належним чином повідомленого учасника справи.
Апеляційний суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що про судове засідання, призначене на 29 вересня 2022 року, в якому ухвалене рішення суду першої інстанції, відповідач судом не повідомлявся. А отже висновок суду першої інстанції про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача не відповідає обставинам справи, відповідно судом допущено порушенням норм процесуального права.
Враховуючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено без додержання норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідача, колегія суддів приходить до висновку про наявність обов`язкової підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення по суті спору.
По суті спору апеляційним судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
Фактичні обставини у справі, яка переглядається, свідчать про те, що між сторонами виникли договірні правовідносини з питань банківського обслуговування. Ці правовідносини регулюються нормами ЦК України, Законами України «Про банки і банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки.
Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.
За змістом пункту 3 частини другої статті 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.
28 квітня 2020 року набув чинності Закон України № 361-ІХ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», у відповідності до Прикінцевих та перехідних положень якого статтю 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» виключено.
У відповідності до частини шостої статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.
Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими (ризик фінансової операції без встановлення ділових відносин яких) є високим.
Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІ «Критеріїв ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» затверджених наказом Міністерства фінансів України від 8 липня 2017 року № 584 суб`єкт самостійно визначає та відображає у внутрішніх документах з питань фінансового моніторингу метод та порядок оцінки ризику з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. Суб`єкт періодично переглядає власні критерії ризику, а також заходи з управління ризиками з метою їх актуалізації та врахування змін, які відбулися в діяльності самого суб`єкта та в законодавстві у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.
У пункті 1 розділу VІ Критеріїв передбачено, що критерії ризику для фінансових операцій, які можуть мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, визначені у додатку 2 до цих Критеріїв. Суб`єкт самостійно може визначати додаткові критерії ризику для фінансових операцій з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. У разі виявлення суб`єктом фінансової операції, яка може мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, суб`єкт вживає всіх необхідних заходів для з`ясування, чи підлягає така фінансова операція внутрішньому фінансовому моніторингу. Суб`єкт самостійно визначає, які критерії ризику (крім критеріїв, передбачених Законом, нормативно-правовими актами відповідного суб`єкта державного фінансового моніторингу) використовуються ним під час встановлення ділових (договірних) відносин, а які - у процесі подальшого обслуговування клієнтів з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта.
Пункт 2 Додатку №2 Критеріїв передбачає, що критерії ризику для фінансових операцій, які можуть мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення для суб`єктів, крім банків, при наданні клієнту будь-яких послуг, зокрема, у випадках очевидної невідповідності вхідних/вихідних платежів дійсному призначенню платежу.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.
Правовий аналіз вказаних норм права вказує на те, що приписи статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» наділяють банк правом відмовитися в односторонньому порядку від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в тому числі, шляхом розірвання договорів, до чого власне і відсилає пункт 3 частини другої статті 1075 Цивільного кодексу України.
У справі, яка переглядається встановлено, що банк АТ КБ«ПриватБанк» листом № 20.1.0.0.0/7-20210609/779 від 09 червня 2021 року повідомив клієнта ОСОБА_1 про те, що пунктами 4 та 5 частини другої статті 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361-ІХ від 06.12.2019 (далі - Закон про ПВК/ФТ) та Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 № 65 зобов`язано Банк на постійній основі здійснювати заходи належної перевірки, зокрема, шляхом моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у Банка інформації про клієнта, його діяльність.
У зв`язку з цим банк просив клієнта надати інформацію та документи на підставі яких здійснювались операції за період з 01 січня 2021 року по рахунках/картках, відкритих на ім`я останнього, зокрема: надати інформацію/документи щодо визначення фінансового стану: декларацію про майновий стан і доходи з відміткою контролюючого органу України про її отримання (для податкових резидентів України): декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; довідку Державної фіскальної служби України про суму сплачених податків з доходів фізичної особи: довідку про доходи; опис характеру та економічної суті проведених операцій по картці/картках НОМЕР_1 ; інформацію щодо джерел походження коштів (за що були отримані грошові кошти на вказані вище картку/карти в готівковій формі та надати документи, що підтверджують джерела походження коштів співставно з обсягом надходжень); інформацію про подальший рух коштів (з якою метою перераховувались грошові кошти на рахунки третіх осіб, що є підставою для співпраці, прохання також надати підтверджуючі документи).
ОСОБА_1 до банку було подано письмове пояснення від 14 червня 2021 року щодо походження коштів. До вказаних пояснень долучено свідоцтво приватного виконавця, декларації за 2019, 2020 роки та виписки по рахунку.
Інших документів за переліком, серед яких і довідка Державної фіскальної служби України про суму сплачених податків з доходів фізичної особи, опис характеру та економічної суті проведених операцій по картці/картках НОМЕР_1 ; інформацію щодо джерел походження коштів; інформацію про подальший рух коштів, про відкриття чи закриття рахунків в інших банках, ОСОБА_1 до банку не було надано, що позивач в ході розгляду справи не заперечував.
Відповідно до повідомлення № 20.1.0.0.0/7-20210726/2269 від 26 липня 2021 року банк АТ КБ «ПриватБанк» проінформував ОСОБА_1 про прийняте 26 липня 2021 року рішення про відмову від підтримання ділових/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору, у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/ неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації подання інформації з метою введення в оману Банку.
В судовому засіданні 20 червня 2023 року відповідачем заявлено клопотання про долучення до справи доказу: копії Висновку Напрямку «Фінансовий моніторинг» Банку щодо встановлення клієнту ОСОБА_1 неприйнятно високого рівня ризику із доданими виписками по рахункам клієнта, який є документом з обмеженим доступом та містить банківську таємницю, а також довідки про закриття рахунків позивача. 
Заслухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів, врахувавши обставини щодо неналежного повідомлення судом першої інстанції відповідача про судові засідання, визнала поважними причини неподання вказаних документів до суду першої інстанції та дійшла висновку про задоволення клопотання.
Згідно змісту поданого відповідачем Висновку Напрямку «Фінансовий моніторинг» Банку щодо встановлення клієнту ОСОБА_1 неприйнятно високого рівня ризику, підставою для встановлення неприйнятно високого ризику стала наявність критерію, визначеного частиною шостою статті 7 Закон про ПВК/ФТ (неможливість банку виконувати визначені Законом обов`язки або мінімізувати ризики, пов`язані з клієнтом або фінансовою операцією), а також наявність критерію, визначеного пунктом 61 розділу IV Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Національного банку України № 65 від 19.05.2020 року (клієнт (особа), щодо якого у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри щодо здійснення ним операцій ВК/ФТ, інших злочинів). Обґрунтування щодо підозр: використання продуктів Банку у операціях з готівковими коштами, джерела походження яких невідомі.
З огляду на вказане, по справ встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» на виконання своїх обов`язків, як суб`єкта первинного фінансового моніторингу, було надіслано на адресу клієнта (позивача у справі) листа про надання інформації та документів, з метою проведення перевірки відповідності фінансових операцій суті діяльності, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
Однак позивачем не було виконано встановленого частиною шостою статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» обов`язку з надання витребуваної інформації та документів, необхідних банку для здійснення належної перевірки, наслідком чого стало встановлення позивачу неприйнятно високого рівня ризику, про що, відповідно, і було зазначено в повідомленні банку від 26 липня 2021 року.
Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що саме факт порушення позивачем вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» внаслідок ненадання інформації та документів, які необхідні для здійснення банком, як суб`єктом первинного фінансового моніторингу, заходів фінансового моніторингу, стало підставою для ініціації банком розірвання договору і закриття рахунків позивача.
Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» припинив договірні відносини з позивачем шляхом одностороннього розірвання договору банківського обслуговування, здійснюючи свої функції суб`єкта фінансового моніторингу, покладені на нього в силу законодавства України.
Рішення банку про розірвання договору, закриття рахунків з доступом до системи для дистанційного керування банківськими рахунками - Приват24 та блокування платежів по таких рахунках, а також щодо встановлення позивачу неприйнятно високого ризику без посилання на відповідні критерії такого ризику ґрунтується на вимогах закону, оскільки вчинення банком, як суб`єктом первинного фінансового моніторингу, таких дій як закриття рахунку, розірвання ділових відносин та відмова банку від проведення фінансових операцій прямо випливає з приписів частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
Апеляційним судом також задоволено клопотання представника позивача - адвоката Пахолюка Т.П. про долучення до справи Висновку експерта № 203/07/50-23 від 30.08.2023 року за результатами проведення судової економічної експертизи, який подано на спростування даних Висновку Банку щодо встановлення неприйнятно високого рівня ризику.
Так, згідно змісту вказаного висновку, в розпорядження експерта позивачем було надано копії звітів суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 2010, 2011 року, копії податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2012, 2013 року, копії податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роки. Копії податкових декларацій про майновий стан і доходи та Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2019, 2020, 2021 роки; копії виписок по рахунках клієнта за спірний період, які подані АТ КБ «ПриватБанк» до апеляційного суду в якості доказу за клопотанням 20 червня 2023 року.
З огляду на поставлені перед експертом питання, останній дійшов наступних висновків:
1.                 Відповідно до поданої податкової звітності, дохід ОСОБА_1 за період з 2010 по 2021 року складає 23 481 961,14 грн, в т.ч.: 
-2010 рік - 488 321,97 грн; 
- 2011 рік -354574,00 грн;
- 2012 рік - 15 413,42 грн;
- 2013 рік - 17 550,34 грн;
- 2014 рік - 1 689 953,33 грн;
- 2015 рік - 1 465 816,00 грн;
- 2016 рік - 2 603 560,00 грн;
- 2017 рік - 1 450 463, 60 грн;
- 2018 рік - 633 000,00 грн;
- 2019 рік - 2 120 529,33 грн;
- 2020 рік - 7 563 521,20 грн;
-2021 рік - 5 079 257,95 грн.
2. Відповідно до Виписки банку, дохід ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 21.07.2021 року по картковому рахунку НОМЕР_12 склав 5 081 715,58 грн, усього прихід по карті за вказаний період склав 8 095 049,43 грн;
3. Відповідно до Виписки банку, дохід ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 21.07.2021 року по картковому рахунку НОМЕР_13 склав 470 932,25 грн, усього прихід по карті за вказаний період склав 2 812 334,01 грн;
4. Відповідно до Виписки банку, дохід ОСОБА_1 за період з 21.01.2021 року по 12.04.2021 року по картковому рахунку НОМЕР_14 склав 1 014 550,00 грн, усього прихід по карті за вказаний період склав 1 083 823,86 грн;
5. Відповідно до Виписки банку, дохід ОСОБА_1 за період з 26.01.2021 року по 12.04.2021 року по картковому рахунку НОМЕР_15 склав 1 019 476,10 грн, усього прихід по карті за вказаний період склав 1 019 476,10 грн;
6. Відповідно до Виписки банку, дохід ОСОБА_1 за період з 19.01.2021 року по 13.04.2021 року по картковому рахунку НОМЕР_16 склав 1 088 900,75 грн, усього прихід по карті за вказаний період склав 1 088 900,75 грн;
7. Висновки Висновку НФМ. Розірвання ділових відносин, клієнт ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , в частині визначення доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 21.07.2021 року, нормативно та документально не підтверджуються.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Апеляційний суд критично оцінює поданий представником позивача Висновок експерта № 203/07/50-23 від 30.08.2023 року за результатами проведення судової економічної експертизи, оскільки зі змісту поданих разом із висновком документів не вбачається, що судовий експерт Шульга Д.Д., який проводив дослідження, не є суб`єктом первинного фінансового моніторингу чи особою зі спеціальними знаннями у цій сфері.  
Економічна експертиза не може містити будь-яких висновків стосовно правової оцінки обставин, що відноситься до функцій суду, зокрема висновок експерта по сьомому питанню, в частині «не підтверджується нормативно» є сумнівним та як такий не містить обґрунтування із посиланням на правові норми.
Зі змісту висновку вбачається, що експертом враховано доходи ОСОБА_1 на підставі наданих декларацій та виписки по банківським рахункам. В той же час, наведені експертом висновки не спростовують обставин, які стали підставою для встановлення клієнту ОСОБА_1 неприйнятно високого ризику, а саме наявність певних критеріїв, визначених частиною шостою статті 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та пунктом 61 розділу IV Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Національного банку України № 65 від 19.05.2020 року. Зокрема, висновком експерта не спростовано обставин ненадання позивачем банку інформації та підтверджуючих документів щодо джерел походження грошових коштів, які зараховані на рахунки позивача.
Таким чином, вирішуючи спір у справі, надаючи оцінку обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, оцінюючи подані сторонами докази, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним правочину, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд також вважає за необхідне скасувати додаткове рішення Печерського районного суду м. Києвавід 01 грудня 2022 року, яким вирішено питання стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн у зв`язку із задоволенням позову.
Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з частиною 1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати  у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.
Оскільки позов Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича апеляційний суд залишає без задоволення, то судовий збір за подання позовної заяви, а також понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 30 000,00 грн, про відшкодування яких заявлено представником позивача у суді апеляційної інстанції до судових дебатів, не відшкодовується та покладається на особу, яка подала позов.
Понесені та документально підтверджені відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати, що складаються з судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2724,00 грн, вимоги якої за результатом перегляду справи в суді апеляційної інстанції підлягають задоволенню, слід покласти на позивача ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 525, 526, 629, 1074, 1047 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», статтями 11, 12, 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», статтями 3, 141, 182, 263, 258, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «ПриватБанк» -  адвоката Далія Сергія Олександровича задовольнити.
Скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року та додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року.
Ухвалити у даній справі нове судове рішення.
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій незаконними - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце перебування: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, місцезнаходження юридичної особи: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривень 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 10 листопада 2023 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                         Таргоній Д.О.
  
  Судді:                                                                         Голуб С.А.
 
                                                                                     Писана Т.О.