УХВАЛА
01 грудня 2023 року
м. Київ
справа № 645/5439/17
провадження № 61-16198ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., 
Сердюка В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Крячко Олег Володимирович, на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Петриченко Ольги Олександрівни про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями недійсними внаслідок їх фіктивності,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Петриченко О. О. 
(далі - приватний нотаріус Харківського МНО), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили:
- поновити позовну давність до заявлених позовних вимог;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в частині відчуження 71/100 частини, укладений 26 листопада 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , внаслідок його фіктивності, скасувати державну реєстрацію цього договору та повернути сторони в первісний стан;
- визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , внаслідок його фіктивності, скасувати державну реєстрацію правочину та повернути сторони в первісний стан;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав на майно, зареєстроване в реєстрі від 22 жовтня 2010 року № 1783, прийняте приватним нотаріусом Харківського МНО Петриченко О. О.;
- скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме - реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку та житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Фрунзенський районний суд міста Харкова рішенням від 19 серпня 2020 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнив частково.
Поновив ОСОБА_2 , ОСОБА_3 строк звернення до суду із позовом 
Визнав договір дарування 71/100 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО Петриченко О. О., недійсним внаслідок його фіктивності, скасував державну реєстрацію договору.
Вирішив питання про розподіл судових витрат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погодившись з рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова 
від 19 серпня 2020 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку.
Харківський апеляційний суд постановою від 03 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнив частково.
Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19 серпня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 26 листопада 2011 року, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в частині відчуження 71/100 частини цього будинку ОСОБА_1 скасував та ухвалив в цій частині нове судове рішення.
Визнав недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в частині відчуження 71/100 частини, укладений 26 листопада 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО Петриченко О. О., скасував державну реєстрацію договору.
У порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину: повернув у власність ОСОБА_4 71/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 
198 800 грн, сплачених за придбання вказаної частки житлового будинку з надвірними будівлями.
Вирішив питання про розподіл судових витрат.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Не погодившись з рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова 
від 19 серпня 2020 року та постановою Харківського апеляційного суду 
від 03 лютого 2021 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 оскаржили їх в касаційному порядку.
Верховний Суд постановою від 21 грудня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задовольнив частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року скасував, справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження 
№ 61-2123св21).
Верховний Суд розпорядженням від 25 березня 2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінив територіальну підсудність справ Харківського апеляційного 
суду - Полтавському апеляційному суду.
Полтавський апеляційний суд постановою від 10 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнив частково.
Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19 серпня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 26 листопада 2011 року, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в частині відчуження 71/100 частини цього будинку ОСОБА_1 скасував та ухвалив в цій частині нове судове рішення.
Визнав недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в частині відчуження 71/100 частини, який укладений 26 листопада 
2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО Петриченко О. О., скасував державну реєстрацію договору.
У порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину: повернув у власність ОСОБА_4 71/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 
198 800 грн, сплачених за придбання вказаної частки житлового будинку з надвірними будівлями.
Вирішив питання про розподіл судових витрат.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та судом апеляційної інстанції не переглядалося.
У листопаді 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Крячко О. В., на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року.
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення чи відмови 
у відкритті касаційного провадження немає. 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявниця посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України 
(суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
До касаційної скарги додано клопотання про зупинення дії оскаржуваного судового рішення до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання мотивоване тим, що  ОСОБА_1 разом із чоловіком проживають в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень Конституції України право власності є непорушним, а кожна особа має право на житло. Однак, ОСОБА_1 за оскаржуваною постановою апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року втрачає своє право власності та можливість нормально жити у своєму законно придбаному будинку, не з її вини, а внаслідок боргу особи, з якою ОСОБА_1 не була знайома і у якої це майно не придбавала.
Отже, існують ризики того, що під час касаційного перегляду, позивачі звернуться до державного реєстратора з метою проведення перереєстрації права власності на 71/100 частину будинку в порядку повернення сторін у попередній стан на ОСОБА_4 на підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року.
Таким чином, у разі виконання постанови Полтавського апеляційного суду 
від 10 жовтня 2023 року майно ОСОБА_1 , а саме 71/100 частина житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , буде перереєстровано на боржника ОСОБА_4 . Після цього, на вказане майно буде розповсюджуватись арешт, накладений державним виконавцем, та будуть вчинятись дії щодо його примусового продажу. Під час продажу майно може бути придбано добросовісним набувачем, після чого виникнуть судові спори про виділ майна в натурі та виселення ОСОБА_1 з частини будинку. Тобто, для заявниці настануть певні наслідки, виправлення яких буде або ускладнено, або взагалі унеможливлено. ОСОБА_1 з її чоловіком ОСОБА_6 , які є пенсіонерами, залишаться без житла.
Якщо нерухоме майно буде перереєстровано або продано під час касаційного перегляду, то у разі задоволення касаційної скарги виникне необхідність повороту виконання. Але залежно від обставин такий поворот виконання може бути як неможливий, так і призвести до нової низки судових спорів або великих матеріальних витрат з боку усіх сторін, в тому числі нового покупця даного майна.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Вказані в клопотанні обставини (посилання заявниці на залишення без житла та виселення) не свідчать про наявність підстав для зупинення дії оскаржуваного судового рішення, оскільки вказане є припущенням, а виселення осіб з житлового будинку не було предметом заявлених позовних вимог. Разом з тим, позовні вимоги про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу внаслідок їх фіктивності є немайновими вимогами, а повернення сторони в первісний стан не є втратою житла.
Отже, колегія суддів вважає наведені в клопотанні доводи необґрунтованими, у зв`язку із чим клопотання про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку задоволенню не підлягає.
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 402, 436 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Фрунзенського районного суду міста Харкова цивільну справу № 645/5439/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Петриченко Ольги Олександрівни про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями недійсними внаслідок їх фіктивності.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Крячко Олег Володимирович, про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк