КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/5440/2023
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
13 грудня 2023 року                                                                         місто Київ
                                                                                               справа № 363/4209/23
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
за участю:
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Ткаченко Яни Костянтинівни,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 жовтня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -
 
      В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Шаповалов А.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції проігноровав те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського фіксувався не безперервно та те, що на відеозаписі не зафіксований факт роз`яснення прав та обов`язків особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а отже неможливо конкретно зазначити, що права були роз`яснені та те, що підпис таке підтверджує, а отже судом першої інстанції було знехтувано ст.268 КУпАП та 63 Конституції України.
Вказував, що суд першої інстанції проігнорував положення пунктів 1-5 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якій чітко передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки проводиться у присутності двох свідків, що в свою чергу не було зроблено працівниками поліції та матеріали справи підтверджують відсутність факту присутності двох таких свідків.
Зазначав, що в матеріалах справи відсутній відеозапис працівників поліції, який би підтверджував саме факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом.
Посилався на те, що з фрагментів відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що фіксація ймовірного правопорушення не здійснювалася поліцейськими від початку і до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення безперервно, тобто така фіксація здійснювалася з порушенням вимог Інструкції.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат Ткаченко Я.К., яка діє в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити з вищевказаних підстав.
Прокурор Київської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
А відтак, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглядати справу за відсутності прокурора Київської обласної прокуратури.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника-адвоката Ткаченко Я.К., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З об'єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров'я для визначення стану алкогольного сп'яніння, а суб'єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з п.2 Інструкції №1452/735 та п.2 Порядку №1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України  є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.п.3, 6, 7 вказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться:  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №079885, 30 липня 2023 року о 01.30 год. в місті Вишгород по вул. Дніпровська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з зі згоди водія за допомогою приладу ALCOTEST ARLJ 0441, тест №327. Результат огляду 1,13 ‰.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 30 липня 2023 року серії ААБ №079885; 
даними проведеного тесту за допомогою приладу DRAGER ALCOTEST 6820, за результатами якого у   ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 1,13 ‰. Вказаний тест підписаний ОСОБА_1 без зауважень;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
відеозаписом з камери;
розпискою ОСОБА_2 про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами;
поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наданими в суді першої інстанції.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.
З відеозапису, який долучено до матеріалів справи вбачається, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога, на що останній погодився пройти огляд на приладі «Драгер» (час на відео 02:02). Після отримання результатів приладом «Драгер» ОСОБА_1 погодився з ним та не заявляв, що він незгоден з результатами огляду (час на відео 02:03). На питання поліцейського чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря-нарколога, водій відмовився (час 02:04).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис працівників поліції, який би підтверджував саме факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки з відео з камери вбачається, що ОСОБА_1 особисто підтвердив, що він дійсно керував транспортним засобом «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 (час на відео 02:02:17) та був зупинений через порушення комендантської години.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції проігноровав те, що на відеозаписі не зафіксований факт роз`яснення прав та обов`язків особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а отже неможливо конкретно зазначити, що права були роз`яснені та те, що підпис таке підтверджує, а отже судом першої інстанції було знехтувано ст.268 КУпАП та 63 Конституції України є неспроможними, оскільки судом першої інстанції вірно зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, у відповідній графі міститься підпис ОСОБА_1 про те, що із правами та обов`язками, передбаченими ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України він ознайомлений, жодних скарг чи зауважень не виклав, а ні в протоколі, а ні під відеофіксацію, відсутність на доданому до протоколу відеозаписі моменту ознайомлення ОСОБА_1 із вище зазначеними правами та обов`язками, сама по собі не свідчить про не ознайомлення його з ним.
Посилання на те, що суд першої інстанції проігнорував положення пунктів 1-5 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якій чітко передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки проводиться у присутності двох свідків, що в свою чергу не було зроблено працівниками поліції та матеріали справи підтверджують відсутність факту присутності двох таких свідків, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки, диспозицією ст.266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами огляду на стан сп'яніння. З матеріалів справи вбачається, що вчинення ОСОБА_1 правопорушення було зафіксовано на камеру та відеозапис долучений до матеріалів справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що з фрагментів відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що фіксація ймовірного правопорушення не здійснювалася поліцейськими від початку і до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення безперервно, тобто така фіксація здійснювалася з порушенням вимог Інструкції, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в даному випадку відеозапис є одним з доказів по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не  ОСОБА_1 .
Крім того, порядок доступу до відеозаписів з нагрудних камер (відео- реєстраторів) та їх використання передбачено розділом 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, в якому будь-яких застережень щодо надання до суду безперервного запису з моменту активації камери немає. Отже, наявні відеозаписи події є належним та допустимим доказом у справі.
Доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку.
З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Накладене на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, на думку апеляційного суду, відповідає меті адміністративного стягнення, визначеній у ст.23 КУпАП та положенням ст.ст.33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
           Апеляційну скаргу захисника-адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
           Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 жовтня 2023 року - залишити без змін. 
 
           Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                                                Борисова О.В.