Номер провадження: 22-ц/813/6857/23 
Справа № 947/27923/21
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                Сегеди С.М.,
суддів:                        Громіка Р.Д.,
                        Драгомерецького М.М.,
        за участю:
        секретаря         Козлової В.А.,
        представника ОСОБА_1 – адвоката Назаренко І.М.,
               
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2023 року, постановленої під головуванням судді Огренич І.В., про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ярош Олена Миколаївна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання майна спільною сумісною власністю та встановлення факту спільного проживання, 

      встановив:

20.09.2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання майна спільною сумісною власністю та встановлення факту спільного проживання.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 були залишені без розгляду (т.2, а.с.18).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2023 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (т.2, а.с.21-25).
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Назаренко І.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення (т.2, а.с.38-39).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, призначеної на 10.05.2023 року та 20.06.2023 року, без поважних причин повторно не з`явився у судове засідання (а.с.18).
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання майна спільною сумісною власністю та встановлення факту спільного проживання (т.1, а.с.1-6).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2021 року у справі відкрито провадження (т.1, а.с.51). Справа призначалася до розгляду неодноразово, зокрема, на 10.05.2023 року та 20.06.2023 року (т. 2, а.с.4, 11).
Відповідно ч.ч.1-5, ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.  Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.  Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно.
В матеріалах справи міститься поштові відправлення (судові повістки щодо розгляду справи, призначеної на 10.05.2023 року та 20.06.2023 року), направлені на адресу позивача ОСОБА_2 , та які повернулися до суду першої інстанції із зазначенням «за закінченням терміну зберігання» (т.2, а.с.7, 13), що в сенсі ст. 128 ЦПК України не може вважатися належним повідомлення особи про слухання справи.
За змістом ст. 223 ч.5 та ст. 257 ч.1 п.3 ЦПК України, суд приймає ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Аналіз вказаних норм процесуального права дає підстави для висновку, що залишення позовної заяви без розгляду є неможливим, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, у разі, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази про належне сповіщення позивача про розгляд справи 10.05.2023 року та 20.06.2023 року, суд першої дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвала постановлена не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду – скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст. ст. 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2023 року про залишення без розгляду позовної заяви скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 10.11.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду:        С.М. Сегеда        

Р.Д. Громік

М.М.Драгомерецький