Справа № 161/3156/23 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/996/23  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
22 листопада 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,
секретар судового засідання Ганжа М. І.,
з участю позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дружину за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 , поданою від його імені представником ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2023 року,  
                                            В С Т А Н О В И В :
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що з 12 січня 2021 року вони з відповідачем ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі.
У шлюбі вона завагітніла, на дату звернення з позовом термін вагітності складає 19 місяців.
Через виниклі та існуючі конфлікти вони з відповідачем із січня 2023 року проживають окремо, відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим і працездатним.
Наразі вона офіційно працевлаштована у Головному управлінні Національної поліції у Волинській області, але у травні 2023 року піде у відпустку у зв`язку з пологами, а пізніше по догляду за дитиною.             
Вона не має змоги працювати, так як постійно перебуває на лікуванні через загрозу переривання вагітності, що потребує значних витрат, а відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, оскільки отримує дохід від проходження військової служби у лавах Збройних Сил України.
Ураховуючи наведене, просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на дружину у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 лютого 2023 року і до досягнення дитиною трьох років.
Судові витрати по справі компенсовано за рахунок держави.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 від імені відповідача ОСОБА_4 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову в позові.
Позивачка у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Позивачка і її представник апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з таких підстав.
Статями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 4 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Судом встановлено, що сторони з 12 січня 2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4).
На дату звернення із цим позовом позивачка була вагітною та з листопада 2022 по лютий 2023 періодично перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу загрози переривання вагітності, під час якого їй призначалося відповідне лікування (а.с.5-17).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка потребує утримання, а відповідач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває, має на утриманні дитину від іншого шлюбу та його середньомісячний заробіток дає йому можливість сплачувати аліменти на дружину у розмірі 1/3 частки його доходів.
Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Із приєднаних до апеляційної скарги доказів встановлено, що відповідач, перебуваючи на військовій службі з 22.05.2022, 29.05.2022 під час бойових дій отримав мінно-вибухову травму, у результаті чого проходив стаціонарне лікування у різних клінічних та психоневрологічних лікарнях (а.с.51-55).
Із виписки № 1030 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 з 22.02.2023 по 28.06.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному підприємстві «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради і на підставі постанови ВЛК від 25.05.2023 визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку (а.с.54-55).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №188 від 05.07.2023 ОСОБА_4 звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я (а.с.57).
Також відповідач являється батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок щодо утримання якого до досягнення дитиною повноліття на нього покладено законом (а.с.56).
Таким чином, ще на дату звернення із цим позовом та на дату розгляду справи судом, відповідач уже проходив особисто стаціонарне лікування від отриманої мінно-вибухової травми, на що потребувалися певні витрати, зобов`язаний був утримувати малолітнього сина, у зв`язку із чим позивачкою не доведено визначеною законом умову, що чоловік може надавати і їй матеріальну допомогу.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у позові у зв`язку із недоведеністю зазначених у ньому підстав.
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд 
                                                П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 , подану від його імені представником ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дружину – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий – суддя    

Судді