ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" листопада 2023 р.           Справа№ 910/5273/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Суліма  В.В. 
  
за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.11.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2023
та на додаткове рішення  Господарського суду міста Києва від  29.05.2023
у справі  № 910/5273/22 (суддя - Ковтун С.А.)
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства юстиції України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Діброва Ольга Сергіївна
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1. Автогаражний кооператив по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ"
2. ОСОБА_2 
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення реєстраційних дій,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяв
11.10.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000,00 грн.
13.10.2023 від ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 21 000,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви по суті
Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 11.10.2023 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5273/22 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Сулім В.В., Гаврилюк О.М.
Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 11.10.2023 заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5273/22 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Сулім В.В., Гаврилюк О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 прийнято заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі  №910/5273/22 до розгляду. Розгляд заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5273/22 призначено у судовому засіданні на 02.11.2023.

Письмові пояснення та заперечення учасників апеляційного провадження
25.10.2023 через відділ документального забезпечення суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання, відповідно до якого останній просить  розгляд заяв здійснити без участі Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" та ОСОБА_2 .
02.11.2023 через відділ документального забезпечення суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
Узагальнені доводи клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу зводяться до того, що докази про розмір витрат, які ОСОБА_2 поніс у зв`язку з розглядом справи, були надані до суду після ухвалення рішення, проте, до закінчення судових дебатів у справі третя особа-2 не зробила про це відповідну заяву, зазначене, на думку позивача, має наслідки залишення поданої заяви без розгляду.
Так, зокрема позивач зазначає, що ОСОБА_2 не попереджав ані у відзиві на апеляційні скарги, ані під час судового засідання до моменту виходу колегії до нарадчої кімнати не зробив відповідну заяву, що докази понесених витрат будуть надані суду протягом 5 днів після прийняття рішення.
Також позивач зазначає, що документи які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, які б засвідчували факт того, що заявник дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення відсутні.
Водночас позивач зазначає, що заявлений третьою особою-2 до стягнення розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним із предметом позову та наданих адвокатом послуг.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
Представник позивача з`явився у судове засіданні 02.11.2023 та надав свої пояснення по суті заяв про ухвалення додаткового рішення.
Представник третьої особи-2, не з`явився у судове засідання 02.11.2023, проте, як зазначалось колегією суддів, у матеріалах справи містить клопотання останнього про розгляд заяв за відсутності Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" та ОСОБА_2 .
Інші учасники апеляційного провадження у судове засідання 02.11.2023 не з`явились, проте належним чином повідомлені про дату,час та місце судового засідання, у зв`язку із чим колегія суддів не вбачає підстав для неможливості розгляду заяв про ухвалення додаткового рішення у даному судовому засіданні.

Обставини справи
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить:
- визнати незаконним висновок Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 14.01.2022;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 493/5 від 14.02.2022;
- поновити реєстраційні дії внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.09.2021 № 1000661070014000334 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" та від 28.09.2021 № 1000661070015000334 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" щодо автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ". Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 у справі № 910/5273/22 відмовлено ОСОБА_1 у позові до Міністерства юстиції України. Покладено судові витрати на ОСОБА_1 .
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 у справі № 910/5273/22 відмовлено ОСОБА_1 у позові до Міністерства юстиції України. Покладено судові витрати на ОСОБА_1 .
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 у справі № 910/5273/22 та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/5273/22 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_2 за професійну правничу допомогу в розмірі 23 000 грн.
Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити у повному обсязі.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 у справі №910/5273/22 - залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 у справі №910/5273/22 - залишено без змін; поновлено дію рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 у справі №910/5273/22; судовий збір за подачу апеляційної скарги залишено за ОСОБА_1 ; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 у справі №910/5273/22 - залишено без задоволення; додаткове рішення  Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 у справі №910/5273/22 - залишено без змін; поновлено дію додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 у справі №910/5273/22.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 
Статтею 244 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За приписами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Розподіл судом інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
В постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 наголошено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. З ст. 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
У частині 1 статті 1312 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Щодо заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення колегія суддів зазначає наступне.
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 до заяви про ухвалення додаткового рішення додано: копію Договору про надання правової допомоги № 01/11/2021 від 01.11.2021; додаток № 1 до Договору № 01/11/2021 від 01.11.2021; акт приймання-передачі надання послуг № 10/10/2023 від 10.10.2023; розрахунок витрат на надання правової допомоги; рахунок № 10/10/2023 від 10/10/2023.
Зокрема, із наданого третьою особою-2 акту наданих послуг та розрахунку витрат на правову допомогу вбачається, що адвокатом Янушевичем О.Ю. надавались послуги: 
- Підготовка та направлення сторонам Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 про оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 у справі № 910/5273/22 (включає витрачений адвокатом час на вивчення матеріалів апеляційних скарг позивача, підготовку Відзиву на апеляційну скаргу, додатків до нього, оформлення документів, грошові витрати та затрачений час на поштове відправлення процесуального документів сторонам та до суду) - фактично витрачений час 15 год., загальна вартість послуги 15 000 грн.; 
- Участь Представника третьої особи у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 07.09.2023 об 11 год. 15 хв. по справі № 910/5273/22 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 - (включає витрачений адвокатом час на підготовку до судового засідання, час прибуття до суду, та у зворотному напрямку, очікування та безпосередньою участю у судовому засіданні) - фактично витрачений час 1 год., загальна вартість послуги 3 000 грн.; 
- Участь Представника третьої особи у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 05.10.2023 о 12 год. 15 хв. по справі № 910/5273/22 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 - (включає витрачений адвокатом час на підготовку до судового засідання, час прибуття до суду, та у зворотному напрямку, очікування та безпосередньою участю у судовому засіданні) - фактично витрачений час 1 год., загальна вартість послуги 3 000 грн. 
Разом: 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень. 
У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4  статті 126 Господарського процесуального кодексу України.
Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
За положеннями пункту 4 статті  1, частин третьої та п`ятої статті  27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити  Конституції України  та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої  статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої  статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до  статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої  статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.  рішення ЄСПЛ у справі «East/West» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West., заява №19336/04, §268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Суд зазначає, що існування обставин, які є підставами для зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката, зацікавлена сторона (в даному випадку - позивач) доводить суду належними та допустимими доказами при поданні заяви про зменшення розміру адвокатських витрат.
Дослідивши заперечення позивача проти задоволення відповідної заяви, колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів відхиляє доводи позивача стосовно того, що ОСОБА_2 не попереджав ані у відзиві на апеляційні скарги, ані під час судового засідання до моменту виходу колегії до нарадчої кімнати не зробив відповідну заяву, що докази понесених витрат будуть надані суду протягом 5 днів після прийняття рішення, оскільки спростовується аудіо-записом судового засідання 05.10.2023, зокрема, колегія суддів зазначає, що Янушевський О.Ю. представляв у суді апеляційної інстанції інтереси як Автогаражного кооперативи по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" так і ОСОБА_2 , і до виходу колегії суддів у нарадчу кімнату представником останніх було заявлено, що докази понесених витрат будуть надані суду протягом 5 днів після прийняття рішення.
Також не заслуговують на увагу доводи позивача щодо відсутності у матеріалах справи документів які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, які б засвідчували факт того, що заявник дійсно поніс витрати на правничу допомогу, з огляду на сталу судову практику Верховного Суду, яка у контексті статті 236 ГПК України є обов`язковою для застосування судом апеляційної інстанції.
Щодо доводів позивача, що заявлений третьою особою-2 до стягнення розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним із предметом позову та наданих адвокатом послуг, колегія суддів зазначає, що дійсно, підготовка та направлення сторонам відзиву на апеляційні скарги із викладенням правової позиції, яка фактично ідентична змісту відзиву на позовну заяву, не може та не має займати 15 годин, оскільки не потребує дослідження великого об`єму законодавства, а отже 15  000,00 грн. за вищевказану надану послугу, на переконання колегії суддів, не може вважатись співмірним зі складністю такої послуги.
У контексті вищевикладеного колегія суддів звертає увагу, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Підсумовуючи все вищевикладене, а також надаючи правову оцінку запереченням позивача про стягнення таких витрат з останнього, колегія суддів дійшла висновку про часткову невідповідність заявлених третьою особою-2 витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності, у зв`язку із чим заява підлягає частковому задоволенню.
Щодо заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої останній просить стягнути з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 20  000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Зважаючи на те, що апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 та на додаткове рішення  Господарського суду міста Києва від  29.05.2023 у справі  № 910/5273/22 було залишено Північним апеляційній господарським судом без задоволення, а відповідні судові рішення без змін, колегія суддів не вбачає правових підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 20  000,00 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.  (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.  Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами статті 244 Господарського процесуального кодексу України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
З огляду на викладене, заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5273/22 підлягає частковому задоволенню у розмірі 9  000,00 грн.
Водночас у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5273/22 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5273/22 - задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 21 000 (двадцять одну тисячу) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
3. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5273/22 - відмовити.
4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
5. Матеріали справи № 910/5273/22 повернути до Господарського суду міста Києва.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст підписано 20.11.2023. (у зв`язку із перебуванням суддів на навчанні в школі суддів)

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                О.М. Гаврилюк

                                                                                В.В. Сулім