ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7501/23 Справа № 756/3956/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мигалевич В.В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року                                                         м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді          Агєєва О.В.,
суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №756/3956/20 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець Андрія Тарасовича, стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси яких представляє їх законний представник - їх батько ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 06 липня 2023 року, постановлену у складі судді Мигалевич В.В., -
ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець Андрія Тарасовича, стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси яких на підставі ст.242 ЦК України представляє їх законний представник - їх батько ОСОБА_1 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 18.12.2020 задоволено вимоги за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди завданою збройною агресією.
3 05.03.2021 на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у головного державного виконавця Назаровець А.Т. перебуває зведене виконавче провадження ВП №59036926 до складу якого входить 157 виконавчих проваджень про стягнення заборгованості із боржника у тому числі виконавчі провадження №№ 64744311, 64744255, 64744311 з виконання виконавчих листів по справі №756/3956/20 виданих Дзержинським районним судом Донецької області про стягнення на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 059 348 гривень 50 коп., що на день пред`явлення позову еквівалентно 35000 (тридцять п`ять тисяч) євро за офіційним курсом Національного банку України; стягнення на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі гривень 50 коп., що на день пред`явлення позову еквівалентно 35000 (тридцять п`ять тисяч) євро за офіційним курсом Національного банку України; стягнення на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 1059348 гривень 50 коп., що на день пред`явлення позову еквівалентно 35000 (тридцять п`ять тисяч) євро за офіційним курсом Національного банку України.
Поштовим зв`язком Укрпошти на адресу головного державного виконавця Батюком О.О. було направлено та відповідно 01.05.2023 отримано клопотання з переліком нерухомого майна, корпоративних прав (акцій, часток) господарських товариств, автомобілів та інші транспортних засобів у кількості, частки корпоративних прав, рахунків з наявними грошовими коштами в банках «Міжнародний резервний банк», «АльянсБанк», «СенсБанк», «Ощадбанк», банк «Кредитдніпро» та інших банках, речового майна (скульптури, ікони, картини та інше), в якому просив накласти арешти на все майно та всі відомі рахунки боржника згідно з вищевказаним переліком, організувати та провести торги арештованим майном боржника з направленням відповідних грошових коштів для примусового виконання рішень судів за виконавчими провадженнями №64744311, №64744255, №64744311, а також повідомити про можливість зміни способу виконання рішення по вищевказаних виконавчих провадженнях з метою отримання стягувачами майна та активів з держави відповідача.
На думку скаржника, фактично виконавчі провадження забуті та жодної процесуальної та виконавчої дії по ним не здійснено більш ніж як 2,5 роки.
Скаржник вважає, що у державного виконавця наявні всі законні підстави для примусового виконання рішень судів за виконавчими провадженнями №64744311, №64744255, №64744311, а саме наявне майно боржника перераховане вище, а саме - нерухоме майно - 62 позиції, рухоме майно, автомобілі та інші транспортні засоби у кількості 25 позицій, частки корпоративних прав у кількості 12 позицій, рахунки з наявними грошовими коштами в банках «Міжнародний резервний банк», «АльянсБанк», «СенсБанк», «Ощадбанк», банк «Кредитдніпро» та інших банках, речове майно (скульптури, ікони, картини та інше).
На підставі викладеного, скаржник просив визнати бездіяльність головного державного виконавця Назаровець А.Т. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за виконавчими провадженнями №64744311, №64744255, №64744311 неправомірною та зобов`язати головного державного виконавця Назаровець А.Т. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення прав заявника, та виконати певні дії за виконавчими провадженнями №64744311, №64744255, №64744311, а саме:
- накласти арешти на все майно боржника згідно з вищевказаним переліком або відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 09.12.2022 № 1137, від 21.02,2023 № 164, від 21.02.2023 № 166, від 24.02.2023 № 168, від 03.03.2023 № 194, від 21.03.2023 №№ 239 та 240, від 24.03.2023 № 249, від 07.04.2023 №№ 295, 296, 299та 300, від 18.04.2023 № 323.
- накласти арешти на всі відомі рахунки боржника - держави Російська Федерація або відповідно до інформації про кошти боржника, визначені в розпорядженнях Кабінету Міністрів України від 09.12.2022 № 1137, від 21.02.2023 № 164, від 21.02.2023 № 166, від 24.02.2023 № 168, від 03.03.2023 № 194, від 21.03.2023 №№ 239 та 240, від 24.03.2023 № 249, від 07.04.2023 №№ 295,296, 299 та 300, від 18.04.2023 № 323.
- організувати та провести торги арештованим майном боржника з направленням відповідних грошових коштів для примусового виконання рішень судів за виконавчими провадженнями №64744311, №64744255, №64744311.
- повідомити про можливість зміни способу виконання рішення по вищевказаних виконавчих провадженнях з метою отримання стягувачами майна та активів держави відповідача.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 06 липня 2023 року провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 закрито у зв`язку з тим, що вказана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що законом передбачений інший порядок здійснення судового контролю, а саме ст.447 ЦПК, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їхні права.Вимоги ч.1 ст.448 ЦПК України передбачають звернення зі скаргою до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначає, що скаржник не навів обґрунтованих підстав для оскарження ухвали суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Сторони судове засідання апеляційного суду не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувають виконавчі провадження:
№64744311 відкрите 05.03.2021 за виконавчим листом №756/3956/20, виданим 18.01.2021 Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1059348 гривень 50 коп, що на день пред`явлення позову еквівалентно 35000 (тридцять п`ять тисяч) євро за офіційним курсом Національного банку України;
№64744398 відкрите 05.03.2021 за виконавчим листом № 756/3956/20, виданим 18.01.2021 Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1059348 гривень 50 коп, що на день пред`явлення позову еквівалентно 35000 (тридцять п`ять тисяч) євро за офіційним курсом Національного банку України;
№64744255 відкрите 05.03.2021 за виконавчим листом № 756/3956/20, виданим 18.01.2021 Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1059348 гривень 50 коп, що на день пред`явлення позову еквівалентно 35000 (тридцять п`ять тисяч) євро за офіційним курсом Національного банку України.
05.03.2021 виконавчі провадження №№ 64744311, 64744398, 64744255 приєднані до зведеного виконавчого провадження №59036926 про стягнення заборгованості із боржника.
25.04.2023 року ОСОБА_1 на адресу Відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮ України, направлено клопотання про накладення арешту на все майно та всі відомі рахунки боржника згідно вищевказаного переліку, організування та проведення торгів арештованим майном боржника з направленням відповідних грошових коштів для примусового виконання рішень судів за виконавчими провадженнями №64744311, №64744255, №64744311, а також повідомлення про можливість зміни способу виконання рішення по вищевказаних виконавчих провадженнях з метою отримання стягувачами майна та активів держави відповідача.
Листом №48792/ПІ-Б-1459/38.2.2 від 20.04.2023 року на звернення ОСОБА_1 . Міністерство юстиції України повідомило, що постановами від 05.03.2021 року виконавчі провадження №№ 64744311, 64744398, 64744255 приєднані до зведеного виконавчого провадження №59036926, як вимоги п`ятої черги задоволення вимог стягувача. При примусовому виконанні виконавчих документів, що входять до складу зведеного виконавчого провадження державним виконавцем описано й арештовано як майно боржника - акції прості, бездокументарні, іменні, цінні папери ПАТ «Промінвестбанк», які в подальшому передано на примусову реалізацію.
Подальше виконання зведеного виконавчого провадження №59036926 буде організовано відповідно до вимог чинного законодавства.
Дослідивши структуру зведеного виконавчого провадження №59036926, суд першої інстанції встановив, що у ньому об`єднано виконавчі документи щодо боржника Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, видані Господарським судом Чернігівської області (наказ № 927/228/23 від 26.05.2023), Господарським судом Запорізької області (наказ № 908/1955/22 (908/956/23) від 07.06.2023), Господарським судом Харківської області (наказ № 922/333/23 від 01.06.2023) та інші.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець Андрія Тарасовича, стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси яких на підставі ст.242 ЦК України представляє їх законний представник - їх батько ОСОБА_1 , належить до юрисдикції адміністративного суду, на підставі ч.1 ст.287 КАС України та повинна розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 447 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи судами, встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на час звернення до суду зі скаргою, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною першою статті 287 КАС України (у редакції, чинній на час звернення зі скаргою до суду) передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Зазначена норма є загальною і стосується усіх випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльність ВДВС, крім тих, що передбачені прямо в окремому законі.

Отже, зазначеними нормами законодавства передбачені різні способи звернення до суду за захистом свого порушеного права сторонами виконавчого провадження та іншими учасниками.
Так, у порядку адміністративного судочинства учасники виконавчого провадження мають право звернутися з позовом, якщо вважають, що  рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Сторони виконавчого провадження в порядку цивільного судочинства мають право звернутися зі скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Такі рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення  можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий  документ.

Таким чином, ЦПК та Законом України «Про виконавче провадження» чітко врегульовано питання щодо звернення зі скаргою сторін під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК та іншими учасниками виконавчого провадження.

Оскільки порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, постановлених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець Андрія Тарасовича з підстав неправомірних, на його думку дій, вчинених державним виконавцем під час примусового виконання виконавчих проваджень №№ 64744311, 64744255, 64744311 з виконання виконавчих листів по справі №756/3956/20 виданих 18.01.2021 Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з держави Російська Федерація моральної шкоди на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які 05.03.2021 були приєднані до зведеного виконавчого провадження №59036926.
Сама наявність зведеного виконавчого провадження не свідчить про адміністративну юрисдикційність скарги на рішення, дії чи бездіяльність відділу державної виконавчої служби. Визначальним критерієм для віднесення спору до адміністративної юрисдикції є наявність у зведеному виконавчому провадженні судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій чи рішень інших (не судових) органів, якщо ці рішення підлягають примусовому виконанню.
Разом із тим, ні в ЦПК України, ні в КАС України не врегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 911/100/18 (провадження № 12-60гс19) зазначила, що згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Також порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», якою врегульовано особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження. При цьому законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що саме в таких випадках (оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій), згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
У постановах Великої палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 12 вересня  2018 року справа № 906/530/17 (провадження № 12-213гс18), від  17 жовтня 2018 року у справах № 927/395/13 (провадження № 12-189гс18) та № 5028/16/2/2012 (провадження № 12-192гс18) зроблено висновок, що справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентував увагу на тому, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29.04.1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12.10.1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

Таким чином, підставою для закриття провадження у справі та віднесення спору щодо оскарження дій державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні до адміністративної юрисдикції є наявність у зведеному виконавчому провадженні судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій чи рішень інших (не судових) органів, якщо ці рішення підлягають примусовому виконанню.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, як на підставу для закриття провадження, посилався на наявність в матеріалах справи облікової картки щодо зведеного виконавчого провадження №59036926 про стягнення грошових коштів з боржника Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, копію якої долучено до матеріалів справи представником заінтересованої особи - відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Вірченко Ю.М., яка відсутня в матеріалах справи.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, в зв`язку з тим, що вказана скарга не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, то за таких обставин ухвала суду є передчасною і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки розгляд справи по суті не було закінчено, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 06 липня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складений 09.11.2023р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв