КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/8099/2023
справа №752/14884/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року                                                                                                     м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Нежури В.А., Соколової В.В.
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Вишні Ганни Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Плахотнюк К.Г.,
у справі за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-
 
встановив:
 
У липні 2020 року АТ "СК "ІНГО" звернулось до суду з позовом про стягнення грошових коштів.
Позовні вимоги мотивує тим, що 27 січня 2020 року на вул. Столичне Шосе у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Volkswagen Transporter", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля "Lexus", д.н.з. НОМЕР_2 , що був застрахований від ризику пошкодження у ДТП у позивача на підставі договору добровільного страхування №640589244.19 з франшизою - 0,00 гривень.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.
Згідно рахунку-фактури №АС-00000491 від 06 лютого 2020 року вартість відновлювального ремонту застраховано автомобіля "Lexus", д.н.з. НОМЕР_2 , складає 67771,33 гривень.
Згідно звіту №0016 від 24 лютого 2020 року про оцінку автомобіля "Lexus", д.н.з. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля "Lexus", д.н.з. НОМЕР_2 , складає 67778,82 гривень. Матеріальний збиток (оцінена шкода), завданий власнику автомобіля "Lexus", д.н.з. НОМЕР_2 , складає 39023,38 гривень.
Позивач відшкодував потерпілому завдану шкоду в розмірі 67771,33 грн  та набув права зворотної вимоги до особи, винної у заподіянні шкоди та її страховика у розмірі фактично сплачених грошових коштів.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу з франшизою  2000 грн.
Позивач звернувся до страховика відповідача із заявою про компенсацію суми страхової виплати за договором добровільного страхування у розмірі 39023,38 грн за мінусом 2000 грн франшизи, сума вимоги складає 37023,38 грн.
Відтак з відповідача підлягає стягненню сума 30 747,95 гривень - решта завданої шкоди.
Мотивуючи наведеним, просить суд:
-          стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" грошові кошти у розмірі 30747,95 гривень;
-          стягнути судові витрати.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 серпня 2022 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Страхова компанія «Інго» 30747,95 грн страхового відшкодування та судовий збір в сумі 2102,00 грн, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 32 849,95 гривень.
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Вишнею Г.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що за загальними правилами тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля або особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Разом з цим в ЄДРСР відсутня дата набрання законної сили постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року по справі №752/2441/20, відповідно до якої відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення.
Вказує, що матеріали справи не містять полісу страхування цивільно-правової відповідальності, у якому визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну забезпеченим транспортним засобом.
Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано суду належних та допустимих доказів того, що страхове відшкодування виплачене страховиком відповідача в межах ліміту, або перевищує ліміт відповідальності.
Вказує, що покладення у спірних правовідносинах на страхувальника обов`язку з відшкодування шкоди, що не перевищує ліміту відповідальності страховика, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Уважає, що позивачем не доведено належними доказами, що страховик відповідача не виконав у повній мірі обов`язку із сплати страхового відшкодування.
Мотивуючи наведеним, просить суд заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 серпня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 27 січня 2020 року приблизно о 15 годині 40 хвилин на вулиці Столичне Шосе в м. Києві, керуючи автомобілем "Volkswagen Transporter" д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "Lexus RX350" д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП,  та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 8-9).
З даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 установлено, що власником транспортного засобу "Lexus RX 350",д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 (а.с.20-21).
13 лютого 2019 року між ОСОБА_3 , як страхувальником, та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», як страховиком, укладений Договір №640589244.19 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків (а.с. 11-18).
Згідно пункту 2.1 укладеного договору предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом. Розмір страхової суми визначений 729 270,00 гривень.
Згідно пункту 2.2. страховим випадком за договором є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди; пожежі; стихійного лиха; падіння предметів, попадання каміння; протиправних дій третіх осіб: угону.
Строк дії договору з 00:00 год. 20 лютого 2019 року по 24:00 год. 19 лютого 2020 року (пункт 5.1).
Згідно пункту 10.2.3 договору при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування визначається страховиком на підставі документів, що підтверджують розмір збитку (рахунки СТО, калькуляція СТО чи страховика, висновок спеціаліста-автотоварознавця), за вирахуванням встановленої в пункті 2 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. При цьому, розмір збитків та умови виплати визначаються з урахуванням наведених нижче і зазначених у пункті 2 договору умов.
28 січня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" із повідомленням про страховий випадок (а.с. 19).
З даних рахунку-фактури №АС-00000491 від 06 лютого 2020 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , убачається, що вартість проведених робіт у автомобілі "Lexus RX350", д.н.з. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_4 склала 67 771,33 гривень (а.с. 22-23).
07 лютого 2020 року позивачем складено страховий акт №2346207, відповідно до даних якого сума збитку склала 67 771,33 гривень. Подія є страховою, відтак за умовами страхування підлягає відшкодуванню 67 771,33 гривень (а.с. 24).
З даних платіжного доручення №2472 від 24 лютого 2020 року установлено, що ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_4 67 771,33 гривень. У графі призначення платежу вказано "опл.рем.а/м Lexus RX350, НОМЕР_2 ,  ОСОБА_3 рах.№ НОМЕР_5 від 06 лютого 2020 року, в раз.спл.страх.відшк. пол..640589244.19 без ПДВ" (а.с. 25). 
Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля "Lexus RX 350" д.н.з. НОМЕР_6 , складеного ФОП ОСОБА_5 24 лютого 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus RX350 д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 67778,82 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові Lexus RX350, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 39023,38 грн (а.с.26-59).
З даних полісу АО/ 5908974 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 вересня 2019 року убачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ТДЗ СК "Альфа-гарант". Відповідно до пункту 5 полісу розмір франшизи - 2000,00 гривень (а.с.10).
Відповідно пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна зробити висновок про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Перевіряючи доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вказує про таке.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у ЄДРСР відмітки про набрання законної сили постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року у справі №752/2441/20 колегія суддів відхиляє, оскільки такі спростовуються копією постанови, що міститься у матеріалах справи, відповідно до якої, така набрала законної сили 03 березня 2020 року. Окрім цього, порядок набрання законної сили постанов у справах про адміністративні правопорушення врегульований статтею 291 КУпАП (а.с. 9).
Посилання скаржника на відсутність відмітки у Єдиному державному реєстрі судових рішень про набрання постанови законної сили, відтак така не набрала законної сили, колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах закону.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що матеріали справи не містять полісу страхування цивільно-правової відповідальності, у якому визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну забезпеченим транспортним засобом спростовуються матеріалами цивільної справи, оскільки такі містять поліс відповідача (а.с. 10).
Щодо доводів представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про те, що заподіяна майнова шкода у розмірі не перевищує ліміт відповідальності, при цьому матеріали справи не містять доказів про виплати страховиком відповідача позивачу страхового відшкодування, відтак покладення на відповідача обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частин 1-2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду з позовом та обґрунтовуючи розмір заявлених позовних вимог, позивач вказує, що звернувся до страховика відповідача із заявою про компенсацію суми страхової виплати за договором добровільного страхування у розмірі 39023,38 грн за мінусом 2000 грн франшизи, сума вимоги складає 37023,38 грн. Відтак позивач просить стягнути з відповідача 30 747,95 гривень - решта завданої шкоди.
Разом з цим, згідно положень статей 990, 993, 1194 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Проте, звертаючись до суду з позовом про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ТДВ "СК "Альфа-Гарант" здійснило виплату страхового відшкодування саме в сумі 37 023,38 гривень або в будь-якій іншій сумі, а також, що позивач звертався до страховика відповідача із такими вимогами.
Відтак апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині недоведеності розміру страхового відшкодування, що сплачено страховиком відповідача, а відтак безпідставності вимог щодо стягнення із відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, відтак дійшов помилкового висновку про задоволення позову.
Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.
Відповідно до  статті 382  ЦПК України суд апеляційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, а також розподіл судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Відтак з АТ "Страхова компанія "ІНГО" на користь ОСОБА_7 слід стягнути судовий збір у розмірі 2 684,00 гривень за звернення до суду із апеляційною скаргою.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Вишні Ганни Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
 
Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 серпня 2022 року скасувати.
 
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО"  до  ОСОБА_1 про стягнення коштів -  відмовити.
 
Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 гривень.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         В.А. Нежура

                                                                                   В.В. Соколова