УХВАЛА
 
05 грудня 2023 року                                                 
м. Київ
 
справа № 354/637/15-ц
провадження № 61-16378ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2022 року та постанову 
Івано-Франківського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року у справі 
за позовом Першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України до Поляницької сільської ради, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державне підприємство «Ворохтянське лісове господарство», про визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
11 листопада 2023 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся 
до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2022 року та постанову 
Івано-Франківського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року у цій справі.
 
Касаційна скарга на вказане судове рішення надійшла з пропуском строку 
на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки  20 вересня 2023 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, він вперше подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року.
 
Верховний Суд своєю ухвалою від 07 листопада 2023 року вказану касаційну скаргу визнав неподаною та повернув заявнику із зазначенням про те, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (провадження 
№ 61-13937ск23).
 
11 листопада 2023 року ОСОБА_1 вдруге подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення. Обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги заявника усунуто.
 
Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску 
з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску є поважними, зокрема, касаційна скарга, після її повернення, повторно подана 
в нетривалий проміжок часу з урахуванням зазначених причин повернення.
 
Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання 
про відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скаргу з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено підстави (підстав), передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга. 
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу 
в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої                             статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело 
до ухвалення незаконного судового рішення (рішень);
 
Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права 
та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці 
у подібних правовідносинах.
 
При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року 
у справі № 922/2383/16).
 
Касаційна скарга не відповідає зазначеним вище вимогам.
 
Заявник узагальнено посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, посилається на постанови Верховного Суду, однак вказані посилання не можуть бути прийняті судом касаційної інстанції як підстава касаційного оскарження, оскільки заявник не конкретизує який саме висновок щодо застосування норми права, застосованої апеляційним судом, 
та у яких подібних правовідносинах, не було враховано в оскаржуваному рішенні 
та не зазначає конкретні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
 
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, та копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Крім того, заявником на виконання вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України додано до касаційної скарги докази сплати судового збору, зокрема дублікат чека від 09 листопада 2023 року на суму 4 000 грн, дублікат чека 
від 09 листопада 2023 року на суму 2 650 грн та оригінал квитанції на суму 13 272,40 грн.
 
При перевірці зарахування судового збору на розрахунковий рахунок Верховного Суду встановлено, що сума судового збору в розмірі 13 272,40 грн сплачена 
на розрахунковий рахунок Головного управління Державної казначейської служби 
в Івано-Франківській області.
 
За таких обставин, заявнику необхідно подати до Верховного Суду оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 13 272,40 грн на розрахунковий рахунок Верховного Суду.
 
Таким чином, виходячи із наведених норм права, якщо заявник, відповідно 
до ухвали суду, у встановлений строк усуне недоліки касаційної скарги, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду. 
 
Отже, касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення їх недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2022 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 24 серпня 2023 рок залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     В. В. Сердюк