Ухвала
16 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 570/936/20
провадження № 61-13854ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Сердюка В. В.,
розглянув касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96), треті особи: Міністерство юстиції України, Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, про стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96) 
(далі - ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)»), треті особи: Міністерство юстиції України, Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, 
про стягнення моральної шкоди у розмірі 4 000 000 грн.
Рівненський районний суд Рівненської області рішенням від 28 лютого 
2023 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 
ОСОБА_1 та Міністерство юстиції України оскаржили його в апеляційному порядку.
Рівненський апеляційний суд постановою від 31 серпня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України залишив без задоволення. Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року залишив без змін.
У вересні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення чи відмови 
у відкритті касаційного провадження немає.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на:
- пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку);
- пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Також у касаційній скарзі Міністерство юстиції України порушує клопотання про зупинення виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання мотивоване тим, що виконання оскаржуваного судового рішення до перегляду даної справи судом касаційної інстанції може призвести до безпідставного отримання коштів фізичною особою. Крім того, у разі виконання рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, поворот його виконання у разі повного чи часткового скасування буде утрудненим та практично неможливим, враховуючи спірність в оцінці судом стягнень з відповідача моральної шкоди у визначеному розмірі. Оскільки дана справа має важливе значення для заявника Міністерства юстиції України, а стороною у справі є орган виконавчої влади, то відмова в зупиненні виконання судовогорішення може призвести до необґрунтованого використання бюджетних коштів. Зазначене свідчить про наявність об`єктивних причин для зупинення виконання судового рішення, що не допускає порушення прав інших учасників справи.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Вирішуючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Клопотання/заява про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема, 
у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.
Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення є, безперечно, необхідними в деяких випадках.
Доводи клопотання Міністерства юстиції України не свідчать про необхідність зупинення виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року, оскільки в обґрунтування наведених у клопотанні обставин заявник не надав доказів вчинення дій, спрямованих на реалізацію оскаржуваного судового рішення, зокрема, доказів відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення (копія постанови про відкриття виконавчого провадження), а, відтак, наразі не доведено реальність настання обставин, на які він посилається.
Ураховуючи вищевказане, у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про зупинення виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку необхідно відмовити.
Суд звертає увагу заявника, що у разі вчинення дій, спрямованих на реалізацію оскаржуваного судового рішення, заявник не позбавлений права повторно звернутися із заявою (клопотанням) про зупинення виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області 
від 28 лютого 2023 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку, з наведенням обґрунтування вищевказаними доказами.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Керуючись статтями 389, 394, 402, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу № 570/936/20 за позовом ОСОБА_1 
до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96), 
треті особи: Міністерство юстиції України, Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, про стягнення моральної шкоди.
У задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про зупинення виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області 
від 28 лютого 2023 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який 
за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, 
у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                І. М. Фаловська
С. О. Карпенко
В. В. Сердюк