УХВАЛА
11 грудня 2023 року
місто Київ
справа № 373/1732/22
провадження № 61-17385ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,  
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Переяславське виробниче управління комунального господарства», третя особа - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2022 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Комунального підприємства «Переяславське ВУКГ» (далі - КП «Переяславське виробниче управління комунального господарства»), третя особа - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником земельної ділянки на            АДРЕСА_1 . З метою влаштування водопровідної системи на своїй земельній ділянці, уклавши з відповідачем договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, отримала робочий проект та відповідні дозволи організацій.
Вказувала, що відповідач не здійснив водопостачання до її садиби, у зв`язку з чим вона звернулася до Виконавчого комітету Переяславської міської ради, від якого отримала відповідь про те, що водопровід на вул. Східній у м. Переяславі перебуває у спільній власності жителів вулиці та надання дозволу на підключення до водопроводу відбувається за рішенням всіх учасників цього кооперативу. За власним рішенням КП «Переяславське ВУКГ» позбавлене можливості підключити її садибу до водопроводу на вул. Східній, оскільки вказана водопровідна мережа на балансі КП не перебуває. Вважаючи, що такими діями відповідача порушується її право на забезпечення питною водою, вона звернулася до суду та просила зобов`язати КП «Переяславське ВУКГ» підключити до комунальної системи централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення садибу АДРЕСА_1 .
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області                          від 09 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що звертаючись до відповідача із заявою про надання технічних умов для підключення будинку до водопровідної мережі на вул. Східній , позивачка не дотрималася вимог пункту                    3 Розділу III Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України та не погодила приєднання з усіма власниками водопровідної мережі, а тому умови отримання технічних умов, передбачені Правилами, позивачкою не дотримані. 
04 грудня 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду                         від 02 листопада 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах                      з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заявниця оскаржує судові рішення, ухвалені у справі про зобов`язання підключити до комунальної системи централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення садибну ділянку.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України                            від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права                    на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет спору, Верховний Суд дійшов висновку, що справа № 373/1732/22 є справою незначної складності, відповідно є малозначною справою.  
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи                              від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка                      є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394                         ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду                        від 02 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Переяславське виробниче управління комунального господарства», третя особа - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                              О. В. Ступак
 
І. Ю. Гулейков
 
С. О. Погрібний